Справа №464/2990/24
пр.№ 2-с/464/121/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова БЕСПАЛЬОК О.А., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 29 квітня 2024 року в справі №464/2990/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 29 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Львівгаз збут» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1375 грн. 98 коп., інфляційні втрати в розмірі 174 грн. 99 коп., 3% річних в сумі 45 грн. 16 коп. та 302 грн. 80 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

02 травня 2024 року боржник ОСОБА_2 подала до суду заяву про скасування вказаного судового наказу, покликаючись на необґрунтованість вимог стягувача, заперечує суму боргу. Також просить стягнути в її користь судові витрати та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, відтак відповідна заява боржника є підставою для скасування судового наказу.

Згідно із ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Оглянувши матеріали заяви про скасування судового наказу та матеріали справи №464/2990/24, враховуючи відсутність підстав для повернення заяви, приходжу до висновку, що доводи, викладені стягувачем в заяві про видачу судового наказу, потребують дослідження, а тому судовий наказ необхідно скасувати, оскільки боржник не визнає нарахованої стягувачем заборгованості та з матеріалів справи вбачається спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Щодо вимог боржника про відшкодування судових витрат та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

До заяви додано доказ сплати судового збору у розмірі 151 грн. 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02 травня 2024 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат та моральної шкоди. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат та стягнення моральної коди відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування судових витрат та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування судових витрат та відшкодування моральної шкоди.

Проте, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 170-171, 258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволити частково.

Скасувати судовий наказ Сихівського районного суду м.Львова від 29 квітня 2024 року в справі №464/2990/24 за заявою за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

В частині вимог про стягнення зі стягувача судових витрат та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК