Справа № 715/2653/24
Провадження № 2-о/715/335/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у цивільній справі

12 серпня 2024 року селище Глибока

Суддя Глибоцького районного суд Чернівецької області Цуркан В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, просить встановити факт, що на його утриманні перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому посилається на те, що неповнолітня ОСОБА_2 це дитина його дружини від першого шлюбу, тобто він є її вітчимом. Батько дитини жодним чином не бере участі у утриманні та вихованні своєї дочки, а тому він повністю її утримує. Оскільки на його утриманні перебувають ще двоє його рідних неповнолітніх дітей, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте йому відмовили в наданні відстрочки та пояснили, що йому необхідно надати рішення суду, про те що діти перебувають на його утриманні, а тому зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як вбачається з матеріалів заяви заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного утримання ним своєї падчерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому посилається на те, що її рідний батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, більше п`яти років не відвідує доньку та виділяє кошти на її утримання. Тобто заява фактично за своїм змістом зводиться до доказування, що батько дитини не виконує своїх батьківських прав з підстав ухилення від виконання обов`язку щодо утримання своєї дитини.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України для такої категорії справи визначено порядок розгляду справи у порядку загального/спрощеного позовного провадження (стаття 274 Сімейного кодексу України).

За положеннями Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину та утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, законодавством України покладено обов`язок як на батька так і на матір щодо, зокрема, виховання та утримання дитини.

Відповідно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухилення його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

При цьому, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати будь-яким актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини та утриманні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні , піклуванні та утриманні.

Такий факт/обставини можуть бути встановлені за рішенням суду виключно в разі вирішення питання, зокрема, про позбавлення особи батьківських прав, стягнення аліментів.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто вищевказана норма закону покладає обов`язок на вітчима утримувати неповнолітню падчерку у разі коли у неї відсутня матір, батько тощо.

Разом з тим, в своїй заяві заявник вказує на те, що його падчерка має живих матір та батька, які не позбавлені батьківських прав, тощо.

Отже, захист порушених прав у зв`язку з невиконанням, не прийняттям участі одним із батьків в утриманні дитини, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Також, суд звертає увагу на те, що заявник в заяві просить встановити факт перебування на його утриманні неповнолітньої падчерки у зв`язку з тим, що у нього є на утриманні ще двоє рідних неповнолітніх дітей, яких він утримує, що є однією з підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак, заявник не наводить жодних доказів того, що заінтересована особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушує, не визнає чи оспорює його права, як відсутні докази і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорення.

Отже, на думку суду в даному випадку вимога про встановлення факту перебування на утриманні заявника своєї падчерки, не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованої особи щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження відповідних дій чи рішень в цивільному чи адміністративному порядку, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту факту перебування на утриманні заявника своєї падчерки не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст.293, 315 ЦПК України.

Як вбачається з ч. 4 ст. 315ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заявниці слід відмовити у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, який розглядається в судовому порядку за правилами позовного провадження.

Керуючись ст. ст.315, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: