АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/3927/23

провадження 822/473/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці 13 березня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вольська-Тонієвич О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна.

В позові посилається на те, що вона ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2010 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить її матері ОСОБА_4 .

За вказаною адресою позивачка та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Хоча у зареєстрованому шлюбі вони не перебували, їх стосунки мали всі ознаки сім`ї, вони любили один одного, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, спільно відпочивали, проводили дозвілля, мали спільні витрати тощо.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_3 придбали транспортний засіб марки Фольксваген Гольф, 1999 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , за кошти в сумі 3900 доларів США, що становило 103 126 гривень. Автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 , однак позивачка також користувалася ним, про що видано нотаріальну довіреність на право представлення інтересів з питань володіння, користування та експлуатації автомобіля, виданої на ім`я останньої 17.09.2022 року.

Після оголошення воєнного стану на території України, згідно Указу Президента від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_3 був призваний добровільно, під час мобілізації, до лав Збройних Сил України.

Згідно сповіщення 1369 від 06 квітня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_3 був захоплений у полон, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, внаслідок розтрощення стегон, ушкодження від вибухів та осколків.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку автомобіля марки Фольксваген Гольф, 1999 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , який був придбаний за час спільного проживання позивачки та покійного ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого цивільного чоловіка.

Просила суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з покійним ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2010 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки Фольксваген Гольф, 1999 року випуску; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку вказаного автомобіля.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці 13 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка обрала не ефективний спосіб захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На зазначене рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити, шляхом виключення з його мотивувальної частини помилкових висновків суду першої інстанції, викладених судом на 4 та 5 сторінці судового рішення, а саме:

- «На думку суду, досліджені та проаналізовані судом докази у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про те, що між позивачкою та покійним ОСОБА_3 існували відносини, які притаманні подружжю, адже, впродовж тривалого часу вони спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний побут, мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного.» (сторінка 4 абзац 10);

- «Таким чином, наведені вище обставини можуть свідчити про перебування позивачки ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах.» (сторінка 5, абзац 4).

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано встановив в мотивувальній частині судового рішення факт спільного проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю, оскільки показання свідків позивача та спільні фотографії, а також факт надіслання ОСОБА_3 коштів на картковий рахунок позивача, без зазначення мети (призначення) таких платежів, не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги- безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_3 з 2010 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту комісії ТзОВ "Єврокомунбуд" від 08 грудня 2022 року ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 протягом дванадцяти років (а.с.11 на звороті).

Згідно платіжних інструкцій банку, у період з квітня по вересень 2022 року ОСОБА_3 пересилав на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти (а.с.27-32).

Згідно сповіщення 1369 від 06 квітня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_3 був захоплений у полон, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер внаслідок розтрощення стегон, ушкодження від вибухів та осколків (а.с.8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис 825 (а.с.7).

Згідно протоколу про пред`явлення трупа для впізнання від 04 квітня 2023 року у присутності понятих ОСОБА_1 було пред`явлено для впізнання труп чоловіка, у якому вона впізнала ОСОБА_6 (а.с.115).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Як убачається з апеляційної скарги ОСОБА_2 оскаржує мотивувальну частину рішення суду першої інстанції про встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зробила висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суд під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Спільний побут, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16- ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу по день смерті останнього.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що, надаючи оцінку показанням свідків як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, не можуть братися до уваги, оскільки їх пояснення носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін, але не дають підстав для висновку про проживання однією сім`єю та спільний бюджет.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц зроблено висновок, що самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Отже, показання допитаних свідків в судовому засіданні щодо відносин сторін до встановленого судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на думку колегії суддів апеляційного суду, не підтверджують наявності у них усталених відносин, які притаманні подружжю.

Колегія суддів, звертає увагу, що сам по собі факт проживання позивачки та ОСОБА_3 за однією адресою не свідчить про проживання однією сім`єю та спільний бюджет. Водночас, лише цей факт не може свідчити, що сторони проживали у зазначений період (з 2010 року по 27 листопада 2022 року) однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між позивачкою та покійним ОСОБА_3 існували відносини, які притаманні подружжю.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене вище, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 вересня 2023 року змінити, виключити з його мотивувальної частини:

- абзац 10 на сторінці 4 наступного змісту: «На думку суду, досліджені та проаналізовані судом докази у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про те, що між позивачкою та покійним ОСОБА_3 існували відносини, які притаманні подружжю, адже, впродовж тривалого часу вони спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний побут, мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного.»;

- абзац 4 на сторінці 5 наступного змісту: «Таким чином, наведені вище обставини можуть свідчити про перебування позивачки ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах.».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 11 червня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна