Провадження № 22-ц/801/1006/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 рокуСправа № 127/33744/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/33744/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Волошина С. В., -

встановив:

Короткий зміст вимог

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 позов ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законом порядку, із нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 867 323, 52 грн. за період з 08 листопада 2021 року до 31 липня 2023 року включно, що стягнуто постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі №127/33297/21 на користь ОСОБА_1 . Стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073, 60 грн.

09.02.2024 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Куцого Р.А. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що позивачем у позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести. Додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача долучив угоду з адвокатом на правничу допомогу від 29.10.2023, акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката по справі №127/33744/23 від 06.02.2024 та квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 06.02.2024 на сума 26 241,60 грн.

Крім того зазначив, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2023 позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

З огляду на викладене представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26 241,60 гривень та понесений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 536, 80 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куцого Ростислава Андрійовича про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000, 00 гривень (три тисячі гривень).

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду змінити, збільшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з 3000 гривень на 26241,60 гривень.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд у порушення норм процесуального закону та без належної мотивації зменшив розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь..

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Жебелева І.І.надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куций Р.А. апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

03 червня 2024 року представник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено таке: «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі N 904/4507/18.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 174 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.

Представник позивача на підтвердження понесених витрат надав угоду з адвокатом на правничу допомогу від 29.10.2023, акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката по справі №127/33744/23 від 06.02.2024 та квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 06.02.2024 на сума 26 241,60 грн

Представник відповідача І. Марковська, заявляючи клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягненення витрат на правничу допомогу, не зазначила, в чому саме полягає неспівмірність таких витрат.

Хоча ч. 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У свою чергу, суд першої інстанції, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає до стягнення, не конкретизував обставини, з яких він виходив при визначенні розміру таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи, зважаючи на факт подання позивачем клопотання про зменшення судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, слід визначити у розмірі 10 000 гривень.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесеного судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що після розгляду справи по суті відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягають розподілу всі понесені сторонами судові витрати.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції було прийняте із порушенням норм процесуального права, а тому воно підлягає зміні у частині стягнутого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року змінити.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень (шість тисячі гривень) та судового збору в розмірі 536 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник