Справа № 627/153/24
22 травня 2024 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бугаєнко І.В.,
за участі секретаря В`юнник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Краснокутську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат
ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача 2713,03 грн. інфляційних збитків, 572,70 грн 3% річних, а всього 3285,73 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 року у справі №627/498/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою у сумі 1800 грн., а також інфляційні втрати за період з 01.05.2017 р. по 01.04.2019 р. у розмірі 415 грн.20 коп., та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 104,00 грн., а всього 2 319 грн. 20 коп. Рішення набрало законної сили 18.12.2019 року.
Крім того, заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12.11.2019 року у справі №627/600/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою у сумі 2859,58 грн., а також інфляційні втрати з 16.07.2016 р. по 04.06.2019 р. у розмірі 1151,84 грн., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 247,62 грн. та сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. , а всього 5027 грн. 44 коп. Рішення набрало законної сили 10.10.2019 року. У зв`язку з невиконанням рішень суду, позивач звернулася із заявами до держаної виконавчої служби, де були відкриті виконавчі провадження ВП № 60352652 та ВП № 61056193.
Позивач зазначає, що відповідно до довідок Краснокутського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі за № 4388/26.2-84 та № 4389/26.2-84 від 23.01.2024 року виплата грошових коштів боржником розпочалась з квітня 2023 року, таким чином, рішення Краснокутського районного суду Харківської області не виконувалось відповідачем у період з жовтня 2019 року, таке прострочення на думку позивача є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв?язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 405,91 грн. та інфляційні збитки у розмірі 1885,66 грн. за виконавчим листом № 627/600/19 та 3% річних у розмірі 166,79 грн. та інфляційні збитки у розмірі 827,37 грн. за виконавчим листом №627/498/19, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання рішення суду.
Викладені вище обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялась, в матеріалах справи міститься клопотання в якому вона просить справу розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив не подала.
З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 у справі № 627/498/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою у сумі 1800 грн., а також інфляційні втрати за період з 01.05.2017 р. по 01.04.2019 р. у розмірі 415 грн.20 коп., та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 104,00 грн., а всього 2 319 грн. 20 коп/а.с.6-7/.
18.10.2019 головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Безверхою Г.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 627/498/19 від 10.10.2019 та відкрито виконавче провадження № 60352652/а.с.10/.
Як вбачається з копії відповіді заступника начальника Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетяни Кравченко № 4389/26.2-84 від 23.01.2024, у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 627/498/19 виданий Краснокутським районним судом Харківської області від 10.10.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2319,20 грн. Станом на 23.01.2024 заборгованість стягнуто у повному обсязі, виконавче провадження закінчено по п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»/а.с.15/.
Крім того, заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12.11.2019 у справі № 627/600/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою у сумі 2859,58 грн., а також інфляційні втрати з 16.07.2016 р. по 04.06.2019 р. у розмірі 1151,84 грн., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 247,62 грн. та сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а всього 5027 грн. 44 коп./а.с.6-7/.
23.01.2020 головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Безверхою Г.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 627/600/19 від 14.01.2020 та відкрито виконавче провадження № 61056193/а.с.11/.
З відповіді заступника начальника Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетяни Кравченко № 4388/26.2-84 від 23.01.2024 вбачається, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 627/600/19 виданий Краснокутським районним судом Харківської області від 14.01.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 5027,44 грн. Станом на 23.01.2024 заборгованість стягнуто у повному обсязі, виконавче провадження закінчено по п. 9 ст. 39 ЗУ « Про виконавче провадження»/а.с.15/.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
З викладеного можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, що передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 цього Кодексу).
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.
Отже, положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Суд зазначає, що у рішеннях Краснокутського районного суду Харківської області від 22.07.2019 та 12.11.2020 визнано грошові зобов`язання ОСОБА_3 , визначено їх розмір, проте ці зобов`язання виконувались із простроченням, отже, в цьому випадку положення ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, стягненню підлягають 3% річних та інфляційних витрат за період з березня 2021 по грудень 2023.
Розмір 3% річних від простроченої заборгованості обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
Отже, сума 3% річних за прострочення виконання рішення суду складає 572,70 грн.
Розмір інфляційних витрат обраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Таким чином, сума інфляційних втрат за період з березня 2021 по грудень 2023 складає 2713,03 грн.
Таким чином, аналізуючи наведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи надані у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі окремо з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін, з урахуванням наданих доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується дублікатом чеку від 21.02.2024.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.
На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 2713 (дві тисячі сімсот тринадцять) грн. 03 коп. інфляційних збитків, 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 70 коп. 3% річних, а всього в сумі 3285 (три тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 73 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Бугаєнко І. В.