КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8418/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/31417/20-ц

08 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Басараб Наталії Володимирівни на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням грошової компенсації,-

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням грошової компенсації.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли чотири спадкоємці - дружина померлого ОСОБА_1 та діти померлого, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . До спадкового майна увійшли 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та частина земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

В 2014 році ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/16 часток спадкового майна. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у 2014 році були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/16 частку земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 кожному.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 станом на день подачі позову не отримали.

1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, 5/16 часток квартири та 5/16 часток земельної ділянки належить ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 1/16 частка квартири належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року.

Отже, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 14/16 часток квартири АДРЕСА_1 та 13/16 часток земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

Таким чином, на думку позивача частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі по 1/16 частіні квартири АДРЕСА_1 та по 1/16 частині земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 є незначними і не можуть бути виділені в натурі; річ (квартира та земельна ділянка) є неподільними; спільне користування і володіння майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, окрім всього в квартирі відповідачі не проживають, тягар утримання майна не несуть, земельну ділянку не обробляють і тягар утримання земельної ділянки також не несуть і у відповідності до ст.365 ЦК України у позивачки є право на припинення за рішенням суду їх права власності із сплатою грошової компенсації.

З огляду на вище викладене просила суд припинити право власності відповідачів на 1/16 частку кожного у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 та 1/16 частину земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 та визнати за нею право власності на цю 1/16 частку у спільній власності на дану квартиру і земельну ділянку з урахуванням сплати її вартості на депозит суду.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням грошової компенсації відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 16 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвоката Басараб Наталія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вказує на те, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі по 1/16 частині квартири АДРЕСА_1 та по 1/16 частині земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 є незначними і не можуть бути виділені в натурі; річ (квартира та земельна ділянка) є неподільними; спільне користування і володіння майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім?ї, окрім всього в квартирі відповідачі не проживають, тягар утримання майна не несуть, земельну ділянку не обробляють і тягар утримання земельної ділянки також не несуть і у відповідності до ст.365 ЦК України у позивачки є право на припинення за рішенням суду їх права власності із сплатою грошової компенсації.

Зазначає, що відповідачі забезпечені власним житлом, одна з відповідачів проживає в РФ, а інша в Білоцерківському районі Київської області, але обидва відповідача відмовляються тривалий час отримувати свідоцтво про право на спадщину.

Звертає увагу суду на те, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Зазначає, що успадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

З огляду на вище викладене на думку апелянта, суд першої інстанції не вирішив спір, формально віднісся до розгляду справи, відповідачі умисно ухиляються від отримання свідоцтв про право на спадщину, одна як іноземна громадянка не бажала сплачувати податок, іншій не цікаве спадкове майно, а невизначеність для позивача несе додатковий тягар, оскільки відповідачі не несуть тягар утримання майна і позивач також позбавлена можливості вільно розпоряджатись своїм майном, через дії відповідачів.

В судове засідання з`явилась представник позивача ОСОБА_1 адвокат Басараб НаталіяВолодимирівна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належнич чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі- продажу 1/16 частки квартири.

Відповідно до умов договору покупець зобов`язується передати 1/16 частку квартири у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти 1/16 частку квартири і сплатити за неї обговорену грошову суму. (п. 1.1)

Відповідно до п. 1.2 договору 1/16 частка квартири, що відчуджується за даним договором розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно звіту про оцінку майна, зробленого ТОВ «Київський ріелтор» 22 грудня 2014 року, вартість 1/16 частки квартири становить 61 937,00 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 17 грудня 2014 року видане державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., ОСОБА_1 , яка згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 є пережившою дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в вказаній частці посвідчується цим свідоцтвом складається з: квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі- продажу.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2014 року видане державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., ОСОБА_1 отримала у спадок 5/16 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником 13/16 частки квартири АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі- продажу 1/16 частки квартири.

Згідно з звітом про оцінку житлової квартири АДРЕСА_4 від 27.01.2020 року, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКСПЕРТ НЕРУХОМОСТІ-2015», що діє на підставі сертифікату ФДМУ № 692/18 від 05.09.2018 надані інформаційні послуги про вартість двокімнатної квартири загальною площею 56,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 оціночна вартість якої становить 1 649 296,97 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 25 листопада 2016 року видане державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/16 частки земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

Згідно з звітом про експертну грошову оцінку земельнї ділянкми від 20.03.2020 року, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «КИЇВСЬКИЙ РІЕЛТОР», що діє на підставі сертифікату ФДМУ № 718/19 від 16.09.2019 надані інформаційні послуги про вартість земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 оціночна вартість якої становить 78 737 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині припинення права власності відповідачів на 1/16 частку квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених в позовній заяві аргументів щодо перебування у відповідачів на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

З такими висновком суду першої інстанстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що визначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16 (провадження №61-39511св18).

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 25 листопада 2016 року видане державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/16 частки земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

З викладеного вбачається, що діти померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли в законному порядку майно, яке належало померлому на момент смерті та складалось з земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007та квартири АДРЕСА_1 .

Не отримання відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право про право власності на квартиру АДРЕСА_1 не позбавляє спадкоємця права на спадщину відповідно до частини третя статті 1296 ЦК України. Отже, відповідачі є власниками по 1/16 частки квартиру АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачу відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить 13/16 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, крім того, позивачка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу 1/16 частки квартири.

З викладеного вбачається, що позивачка є власником 14/16 часток спірної квартири, інші 2/16 частки належать відповідачкам по 1/16 відповідно.

Згідно з частиною другою статті 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

З досліджених судом доказів встановлено, що часткі відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на квартири АДРЕСА_1 становить по 1/16, частка позивачки у вказаній квартирі становить - 14/16, а тому частка відповідачів у праві власності на дану квартиру в порівняні з часткою позивача є незначною.

23 жовтня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову в якій остання зазначала, що їй дійсно належить по 1/16 частки спірного майна, проте зареєструвати право власності на майно вона не має можливості у зв`язку з браком коштів та проживанням в інщій державі. З огляду на зазначене вона не заперечує проти задоволення позову та стягненні на її користь вартості належного їй майна.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів колегія суддів приходить до висновків про обґрунтованість позовних вимог в частині припинити право власності відповідачів на 1/16 частку у спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання спірного майна за позивачем.

Відмовлячи у задоволенні позовних вимог в частині припинення право власності відповідачів по 1/16 на земельну ділянку площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:100, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених в позовній заяві аргументів, щодо перебування у відповідачів на праві власності спірної земельної ділянки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до копій свідоцтв про право власності від 25 листопада 2016 року, виданих державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є власниками по 1/16 частки земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

З викладеного вбачається, що відповідачі є власниками по 1/16 частки земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

В обґрунтування позовних вимог з цій частині позивачка зазначала, що вона є власником 13/16 часток земельної ділянки площею 0,0800 га , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 08 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвоката Басараб Наталії Володимирівни надала суду завірену копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власноті відповідно до якого ОСОБА_1 є власником 13/16 частки земельної ділянки площею 0,0800 га , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 15).

З досліджених судом доказів встановлено, що часткі відповідачів у праві власності земельну ділянку площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 становить по 1/16, частка позивачки становить - 13/16, а тому частка відповідачів у праві власності на дану земельну ділянку в порівняні з часткою позивача є незначною.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів колегія суддів приходить до висновків про обґрунтованість позовних вимог в частині припинення право власності відповідачів на 1/16 частку у спільній власності на земельну ділянку площею 0,0800 га , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007 та визнання спірного майна за позивачем.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та необхідністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог слід стягнути із відповідачів на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції по 1 080,05 грн. та по 2160,13 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а разом по 3 240,18 грн.

Звертаючись до суду з позовом представник представника позивача ОСОБА_1 адвоката Басараб НаталіяВолодимирівна просила суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. На підтвердження судових витрат представник надала: копію договору про надання правничої допомоги № 25 від 17 червня 2020 року укладений між адвокатом Басараб Наталією Володимірною та ОСОБА_1 . Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору сторони погодили, що розмір гонорару визначений в розмірі 14 000,00 грн. Також було надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатсью діяльністю № 3765 та копію ордера серії АА № 1039031.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустими доказами, зокрема стороною позивача не надано акт виконаних робіт, детальний опис виконаних робіт та докази оплати наданих послуг.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Басараб Наталії Володимирівни задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням грошової компенсації задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 (громадянка Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на належну їй в порядку спадкування 1/16 квартири АДРЕСА_1 та 1/16 частину земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007

Припинити право власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) на належну їй в порядку спадкування 1/16 квартири АДРЕСА_1 та 1/16 частину земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) право власності на 2/16 частини квартири АДРЕСА_1 та 2/16 частини земельної ділянки площею 0,0800 га , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:1007

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (громадянка Російської Федерації , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) вартість припиненої частки у праві власності в розмірі 108 002,30 грн. за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві № НОМЕР_4 в Державній казначейській службі України на підставі квитанції № 07-3433164/с від 07 липня 2020 року.

Зобов?язати Державну казначейську службу України (код 820172) виплатити ОСОБА_2 (громадянка Російської Федерації , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) суму в розмірі 108002 грн.30 коп. внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві № UA9024815 на підставі квитанції № 07-3433164/с від 07 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) вартість припиненої частки у праві власності в розмірі 108 002,30 грн. за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві № НОМЕР_4 в Державній казначейській службі України на підставі квитанції № 07-3433162/с від 07 липня 2020 року.

Зобов?язати Державну казначейську службу України (код 820172) виплатити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) суму в розмірі 108002 грн.30 коп. внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві № UA9024815 на підставі квитанції № 07-3433162/с від 07 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , громадянки Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 3 240,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 3 240,18 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 травня 2024 року

Головуючий: Судді: