Справа № 202/2413/24
Провадження № 2-з/201/111/2024
УХВАЛА

09 травня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись з заявою адвоката Букура М.Є., що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

08 травня 2024 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі права власності належить ОСОБА_4 .

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Таким чином, зазначена заява про забезпечення позову підлягає поверненню, оскільки подана з порушенням вимог статті 151 ЦПК України, а саме: до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог, статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи указані приписи процесуального законодавства та зважаючи на наявність наведених судом недоліків заяви про забезпечення позову вона підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Букура М.Є., що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова