У х в а л а

Іменем України

22 травня 2024 року

м. Київ

Справа № 752/22045/23

Провадження № 61-4070ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Крата В. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивач) на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року

у справі за його позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» (далі - відповідач) про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та

в с т а н о в и в:

1. У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив:

визнати недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність, інформацію про заборгованість за спожиті житлові послуги, яку відповідач 13 жовтня 2023 року розмістив в оголошеннях на вхідних дверях п`яти під`їздів будинку АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на вхідних дверях п`яти під`їздів зазначеного будинку повідомлення про її недостовірність.

Обґрунтував вимоги так: позивач використовує житлові послуги, які надає йому відповідач, для особистих потреб; останній розмістив оголошення з інформацією щодо квартир, мешканці яких мають заборгованість за такі послуги; ця інформація про позивача як боржника є недостовірною та принижує його честь і гідність.

2. 29 листопада 2023 року Голосіївський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачеві разом із доданими до неї документами. Мотивував тим, що позивач не виконав у повному обсязі вимоги ухвали суду від 30 жовтня 2023 року та не усунув недоліків позовної заяви.

3. 4 грудня 2023 року позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 29 листопада 2023 року.

4. 11 січня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою апеляційну скаргу позивача залишив без руху та надав йому строк для усунення її недоліків. Позивач мав сплатити 536,80 грн судового збору. Мотивував ухвалу тим, що позов не пов`язаний із захистом прав позивача як споживача, тому він не звільнений від сплати судового збору згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (близький за змістом висновок викладений в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року у справі № 159/1215/18 (провадження № 61-11857ск19)).

5. 7 лютого 2024 року позивач скерував до Київського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги. Просив звільнити його від сплати судового збору з огляду на майновий стан.

6. 19 лютого 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та надав йому строк для такої сплати.

7. 29 лютого 2024 року позивач сформував у системі «Електронний суд» клопотання, у якому просив врахувати, що його з відповідачем пов`язують відносини споживача та надавача послуг, урегульовані Законами України «Про захист прав споживачів» і «Про житлово-комунальні послуги». Тому, на думку позивача, він звільнений від сплати судового збору згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

8. 5 березня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою апеляційну скаргу позивача на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року визнав неподаною і повернув. Мотивував так: у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 11 січня 2024 року; клопотання позивача про врахування уточнень щодо його статусу споживача не є заявою про усунення недоліків апеляційної скарги у розумінні статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та зводиться до незгоди з ухвалою апеляційного суду від 11 січня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху.

9. 20 березня 2024 року позивач сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року та скерувати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Обґрунтував так:

- посилання суду апеляційної інстанції на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року у справі № 159/1215/18 (провадження № 61-11857ск19) є безпідставним, бо викладений у ній висновок стосується справи, яка за характером правовідносин її учасників відрізняється від справи позивача;

- його позов стосується захисту прав, які відповідач порушив у межах і внаслідок існуючих між сторонами спору договірних відносин. Згідно з договором позивач є споживачем послуг відповідача. Тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач не є споживачем і має сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги є необґрунтованим і незаконним;

- споживачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового процесу, а вимога судів про сплату споживачами судового збору порушує право на справедливий суд;

- суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального права, коли урахував висновок Верховного Суду, що не стосується справи, замість того, щоби застосувати відповідний припис Закону України «Про захист прав споживачів», за яким позивач звільнений від сплати судового збору.

10. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

10.1. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на процесуальну справедливість, тобто на розгляд справи відповідно до правил процесуального закону, визначених на національному рівні, за умови, що ті правила відповідають мінімальним конвенційним гарантіям, встановленим у цій статті.

10.2. За змістом частини другої статті 357 ЦПК Українидо апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення його статті 185.

10.3. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

10.4. Зазначені приписи ЦПК України та практика їхнього застосування (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 серпня 2023 року у справі № 524/11220/21 (провадження № 61-6716св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 307/3794/21 (провадження № 61-15723св23)) є доступними, чіткими та зрозумілими. Наслідки їхньої дії є передбачуваними як для позивача, так і для відповідача, які є рівноправними учасниками судового провадження.

10.5. Позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, на які 11 січня 2024 року вказав апеляційний суд. Так, 7 лютого 2024 року позивач попросив звільнити його від сплати судового збору з огляду на майновий стан. 19 лютого 2024 року апеляційний суд відмовив у задоволенні цього клопотання та надав позивачеві строк для сплати судового збору. Проте позивач 29 лютого 2024 року звернувся до цього суду вже з іншим клопотанням. У ньому заперечив необхідність сплати судового збору, оскільки вважає, що як споживач житлових послуг відповідача звільнений від сплати судового збору згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Такий висновок позивача є помилковим. Тому апеляційний суд правомірно 5 березня 2024 року визнав неподаною і повернув апеляційну скаргу позивача на ухвалу суду першої інстанції від 29 листопада 2023 року.

10.6. Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

10.7. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

10.8. З огляду на вказані приписи споживачі звільняються від сплати судового збору лише тоді, коли їхні позови стосуються порушення прав позивачів саме як споживачів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 212/2521/16-ц). Тобто від сплати судового збору звільняється споживач, який подає позов, пов`язаний із порушенням його прав на придбання, замовлення, використання продукції для особистих, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, потреб. У таких справах споживач звільняється від сплати судового збору не тільки за подання позовної заяви, але й апеляційної та касаційної скарг (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц).

10.9. Позивач стверджує, що є споживачем послуг відповідача. Проте жодна позовна вимога у справі № 752/22045/23 не стосується придбання, замовлення, використання цих послуг, їхньої ціни, якості тощо. Вимоги позивача спрямовані на захист його честі, гідності та спростування недостовірної, як він стверджує, інформації, яку поширив відповідач. Тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано виснував, що вимоги позивача не пов`язані із захистом його прав саме як споживача. Спірні відносини виникли не у зв`язку з наданням послуг відповідачем, а через поширення останнім інформації, яку позивач вважає недостовірною і такою, що принижує його честь і гідність. Тлумачення позивачем змісту частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є розширювальним і таким, що не узгоджується із усталеною судовою практикою.

10.10. Оскільки позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд правильно вказав на необхідність сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на загальних підставах. Встановивши, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки апеляційної скарги (не сплатив судовий збір), апеляційний суд обґрунтовано визнав цю скаргу неподаною та повернув її позивачеві. Такі дії суду узгоджуються з гарантіями права на справедливий суд.

10.11. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

10.12. Оскільки суд апеляційної інстанції правильно витлумачив і застосував приписи норм права, що є очевидним і не зумовлює розумних сумнівів, касаційну скаргу позивача слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

2. Копію ухвали скерувати особі, яка цю скаргу подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
В. І. Крат