Справа №591/3215/24
Провадження № 2/591/557/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 травня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Шелєхова Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 1 квітня 2024 року матеріали заяви були залишені без руху, позивачу було запропоновано усунути вказані недоліки не пізніше п`яти днів з дня отримання ухвали, подавши до суду позов з усуненими недоліками, та було роз`яснено, що в іншому випадку позов буде вважатися неподаним.

Копія ухвали 1 квітня 2024 року була направлена на адресу позивача, однак до суду повернувся конверт.

19 квітня 2024 року суд повторно відправив копію ухвали про залишення позову без руху. Однак, конверт з поштовим відправленням знову повернувся до суду.

До цього часу вказані в ухвалі недоліки усунені не були.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Заявник з 29 березня 2024 року долею справи не цікавиться, кореспонденцію від суду не отримує.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки вказані в ухвалі недоліки до цього часу усунені не були, то позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, повернути позивачу, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Г.В.Шелєхова