Справа № 159/7056/23
Провадження № 2/159/231/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Угодою № С11.334.70689 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 14.03.2017 року та за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року.

Позов обґрунтовано тим, що 14 березня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С11.334.70689 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Умовами угоди визначено, що позичальнику на момент укладення угоди встановлено ліміт кредитної лінії, який становить 10000 грн., на строк до 14.03.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних.

Крім цього, 15 червня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № P24.201/76248, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 46300 грн. строком до 15.06.2021 року, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору.

03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» отримало право вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитними договорами № С11.334.70689 від 14.03.2017 року та № P24.201/76248 від 15.06.2017 року.

Незважаючи на виконання позивачем умов кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання по кредитних договорах перед позивачем не виконала.

У зв`язку з цим у позичальника перед позикодавцем, станом на 03 грудня 2020 року, виник борг по кредитному договору № P24.201/76248 від 15.06.2017 року у загальному розмірі 121112,89 грн., який складається з: заборгованості за тілом кредиту - 45173,79 грн.; заборгованості за відсотками 8005,67 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 49534,02 грн.; 3% річних за користування кредитом 3781,44 грн.; інфляційних втрат 14617,97 грн.

Крім цього, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала, унаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору № С11.334.70689 від 14.03.2017 року, загальна сума якої становить 37767,31 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 22029,72 грн. - заборгованості за відсотками; 3% річних за користування кредитом 1179,19 грн.; інфляційних втрат 4558,40 грн.

За таких обставин, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2023 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позов, в якому вона заперечує проти задоволення позову.

Зокрема вказує на те, що за Угодою № С11.334.70689 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 14.03.2017 року вона повністю сплатила заборгованість, а наявна в матеріалах справи виписка по рахунку № НОМЕР_1 не підтверджує усіх сум, використаних та повернутих банку.

Окрім цього, зазначає, що в кредитному договорі № P24.201/76248 від 15.06.2017 року зазначені різні назви одного і того ж платежу («плата за обслуговування кредитної заборгованості» та зазначена «комісія в графіку щомісячних платежів»), зазначена різна відсоткова ставка від залишкової суми кредиту, а також відсутня в договорі загальна сума комісії та загальна сума всіх платежів, яку позичальник має сплатити за час кредитування, а з наданої позивачем довідки розрахунку заборгованості неможливо прослідкувати всі суми, сплачені нею на виконання договору.

На думку відповідача, п. 5.7 зазначеного договору не відповідає дійсності, оскільки загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 67498,43 грн.

Також, вважає, що умови вказаного договору, зазначені в п.1.4, п.1.6, якими встановлена плата «за обслуговування кредитної заборгованості (комісії)», відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними, оскільки встановлено щомісячну плату за послуги банку, які повинні надаватись безоплатно.

За таких обставин відповідач просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.01.2024 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

У поданих до суду представником позивача відповіді на відзив від 02.02.2024 року та відповідачем - запереченнях на відповідь на відзив від 12.02.2024 року, учасники справи підтвердили власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

16.05.2024 року представником позивача подано пояснення, з якого вбачається, що на виконання ухвали суду від 21.01.2024 року про витребування доказів, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не може надати інформацію щодо деталізованого розрахунку по кредитних договорах, тарифів банку, заяв відповідача на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, інструкцію або інші нормативні документи банку, оскільки вони при передачі прав вимоги на стягнення заборгованості не були надані первісним стягувачем - АТ «Ідея Банк».

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № С11.334.70689 (далі - Угода) про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.

Відповідно до пункту 2 Угоди, банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCardWorld терміном дії 2 роки з моменту її випуску (далі - кредитна карта).

Пунктом 3 Угоди сторони погодили, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах:

- максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн.;

- ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 10 000 грн.;

- процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних.

В пп. 3.4. п. 3 Угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк щомісячно інформуватиме клієнта за допомогою SMS-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним в заяві на приєднання.

Згідно п. 4 Угоди, повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюватимуться згідно умов договору, типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщенні сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua. Підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту.

Відповідно до виписки з рахунку № НОМЕР_1 , за вказаним рахунком здійснювались операції, а саме - видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту та процентів. Станом на 31 жовтня 2017 року, операції за рахунком ОСОБА_1 містять 101 проводку, дебет рахунку 15978,94 грн., кредит рахунку 15978,94 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором від 14 березня 2017 року № С11.334.70689, розрахунок боргу, станом на 03 грудня 2020 року, включає заборгованість за основним боргом 10000 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 22029,72 грн., загальна заборгованість - 32029,72 грн.

Крім цього, 15 червня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № P24.201/76248, за умовами якого банк надав кредит на поточні потреби в сумі 46300 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості).

Кредит надається на 30 місяців (п.1.2 Договору).

Згідно з п.1.3 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту.

Відповідно до п. 2.1 Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 48 щомісячних внесках включно до 15 дня/числа кожного місяця згідно з графіком.

Згідно з п. 5.2. кредитного договору, договір діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

15 червня 2017 року ОСОБА_1 власноручно підписала: заяву анкету; заяву про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку; договір добровільного страхування життя.

Як убачається з ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту між рахунками, 15 червня 2017 року ПАТ «Ідея Банк» видав ОСОБА_1 кредит у сумі 38423,24 грн.

Відповідно до виписки з рахунку № НОМЕР_2 , за вказаним рахунком здійснювались операції, а саме - видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту та процентів. Станом на 31 жовтня 2017 року, операції за рахунком ОСОБА_1 містять 11 проводок, дебет рахунку 5142,51 грн., кредит рахунку 5142,51 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором від 15 червня 2017 року № P24.201/76248, розрахунок боргу, станом на 03 грудня 2020 року, включає заборгованість за основним боргом 45173,79 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8005,67 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 49534,02 грн., загальна заборгованість 102713,48 грн.

03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком, визначеному в реєстрі боржників.

Згідно наданого реєстру боржників, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С11.334.70689 від 14.03.2017 року у загальній сумі 32029,72 грн. та за кредитним договором №№ P24.201/76248 від 15.06.2017 року у загальній сумі 102713,48 грн.

До матеріалів справи також долучено платіжні доручення від 19 жовтня 2020 року та 03 грудня 2020 року, відповідно до яких ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило кошти на користь АТ «Ідея банк» згідно договору факторингу № 12/90.

Досудове врегулювання спору між сторонами відбувалося шляхом направлення на адресу відповідача досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості від 13 липня 2023 року за вих. №2351/2023.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за кредитами, ТОВ «ФК «Профіт Капітал», на підставі ст. 625 ЦК України, здійснило за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року нарахування, а саме: за кредитним договором № С11.334.70689 від 14.03.2017 року - 3% річних в сумі 1179,19 грн. та інфляційні втрати в сумі 4558,40 грн.; за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року - 3% річних в сумі 3781,44 грн. та інфляційні втрати в сумі 4558,40 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом за його користування.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не оспорюює факту укладення кредитних договорів між нею та ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та факту отримання кредитних коштів, тому спірне питання полягає лише у розмірі заборгованості за тілом кредитів, нарахованих процентів, комісій та інфляційних втрат.

Щодо заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» по кредитному договору № С11.334.70689 від 14.03.2017 року суд прийшов до наступних висновків.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надало, зокрема, виписку, зроблену виконавцем АТ «Ідея Банк» з рахунку ОСОБА_1 7948.980, з якої вбачається що, станом на 31 жовтня 2017 року, значення дебету 5142,51 грн., значення кредиту 5142,51 грн. Також надано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С11.334.70689 від 14.03.2017 року, яка, станом на 03 грудня 2020 року, становить 32029,72 грн., що складається із заборгованості за основним боргом 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 22029,72 грн. Крім цього, надано розрахунок за період з 03.12.2020 року по 23.02.2022 року 3% річних в сумі 1179,19 грн. та інфляційних втрати в сумі 4558,40 грн.

Відповідач заперечує наявність заборгованості по кредитному договору № С11.334.70689 від 14.03.2017 року у зв`язку з повною її сплатою.

Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача з наступних мотивів.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наданими доказами підтверджено правомірність позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 10000 грн.

Разом з тим, в частині правомірності вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22029,72 грн., то суд враховує наступне.

Так, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних (п.3.3. Угоди С11.334.70689).

Відповідно до пункту 2 Угоди, банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCardWorld терміном дії 2 роки з моменту її випуску.

Оскільки кредитний договір було укладено 14 березня 2017 року (зі строком дії картки 2 роки), а доказів того, що ОСОБА_1 отримувала нову картку матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що періодом нарахування відсотків за користування кредитними коштами є з 14 березня 2017 року по 14 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стягнення відсотків, нарахованих після закінчення терміну дії кредитного договору, суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц та нормам цивільного законодавства України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 707/206/22 (провадження № 61-9369св22).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Оскільки матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості відповідача, зокрема щодо нарахованих відсотків, суд виконав власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам за укладеним кредитним договором за наступною формулою.

Період розрахунку:

- з 14.03.2017 року по 31.12.2017 року - 292 днів[Проценти] = 10000,00 грн (сума боргу) ? 24,000% (процентна ставка) / 100% ? 292 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1920 грн.;

- з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів [Проценти] = 10000,00 грн (сума боргу) ? 24,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2400,00 грн;

- з 01.01.2019 року по 14.03.2019 року - 73 днів[Проценти] = 10000,00 грн (сума боргу) ? 24,000% (процентна ставка) / 100% ? 73 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 480 грн.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10000 грн. за період з 14 березня 2017 року по 14 березня 2019 року, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 4800 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 у справі №6-113цс14.

З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, розмір процентів річних та інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно нараховувати на загальну суму заборгованості 14800 грн., яка складається з 10000 грн. - тіла кредиту та 4800 грн. - заборгованості за відсотками.

Тому, враховуючи зазначений позивачем період з 03.12.2020 по 23.02.2022, суд провів розрахунок 3 % річних за користування кредитом за формулою: сума боргу х 3% : 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, а саме з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року (у межах заявлених позовних вимог), що становить 544,87 грн.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року по справі № 127/17882/15-ц, стягнення інфляційних втрат здійснюється на підставі їх нарахування на суму боргу.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просило також стягнути інфляційні втрати за користування грошовими коштами у період 03.12.2020 року по 23.02.2022 року.

Згідно з розрахунком, проведеним судом, розмір інфляційних втрат за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року становить 2108,66 грн.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № С11.334.70689 від 14.03.2017 року належним чином не виконала, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 грн.; нарахованих та несплачених відсотків в розмірі 4800 грн; 3% річних за користування кредитом у розмірі 544,87 грн.; інфляційних втрат у розмірі 2108,66 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача, станом на 23 лютого 2022 року, склала 17453,53 грн.

Щодо позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» по кредитному договору № P24.201/76248 від 15.06.2017 року, суд прийшов до таких висновків.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та прострочених відсотків, позивач посилався на кредитний договір № P24.201/76248 від 15.06.2017 року та паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та які підписані відповідачем.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 власноруч підписала кредитний договір та паспорт споживчого кредиту від 15.06.2017 року, визнавши факт отримання кредитних коштів та в яких визначено: річні проценти 1,9900 % від залишкової суми боргу за договором (згідно з графіком платежів). Також зазначений строк, на який надається кредит (48 місяців) та порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) помісячно, починаючи з 15.07.2017 року по 15.06.2021 року.

Відповідач, заперечуючи проти позову покликається на ті обставини, що в кредитному договорі № P24.201/76248 від 15.06.2017 року зазначені різні назви одного і того ж платежу («плата за обслуговування кредитної заборгованості» та зазначена «комісія в графіку щомісячних платежів»). Також зазначена різна відсоткова ставка від залишкової суми кредиту, а також відсутня в договорі загальна сума комісії та загальна сума всіх платежів, яку позичальник має сплатити за час кредитування.

Окрім цього, зазначає, що умови вказаного договору, зазначені в п.1.4, п.1.6 якими встановлена плата «за обслуговування кредитної заборгованості (комісії)», відповідно ч. 1, ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними, оскільки встановлено щомісячну плату за послуги банку, які повинні надаватись безоплатно.

На обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надано розрахунок, з якого встановлено, що заборгованість за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року складає 121112,89 грн., з яких: 45173,79 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 8005,67 грн. - заборгованості за відсотками, 49534,02 грн. - заборгованості на нараховані та несплачені комісії, 3781,44 грн. - 3 % річних за користування кредитом, 14617,97 грн. - інфляційні втрати.

Проте, у підписаному позичальником кредитному договорі № P24.201/76248 від 15.06.2017 року, у розділі 6 графіку щомісячних внесків за кредитним договором, встановлено щомісячну комісію за супроводження кредиту.

Тобто первісний стягувачем - ПАТ «Ідея Банк» фактично встановлено сплату комісії, проте не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником.

Жодних доказів вчинення ПАТ «Ідея Банк» будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення.

Позивачем доведено загальний розмір заборгованості за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року за тілом кредиту в розмірі 45173,79 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 8005,67 грн., що у загальному розмірі складає 53179,46 грн. (за вираховуванням комісії в сумі 49534,02 грн., умова договору про яку є нікчемною).

Однак, з огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, розмір процентів річних та інфляційних втрат, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, необхідно нараховувати на загальну суму заборгованості 53179,46 грн., яка складається з: 45173,79 грн. - тіла кредиту та 8005,67 грн. - заборгованості за відсотками.

Тому, враховуючи зазначений позивачем період з 03.12.2020 по 23.02.2022, суд провів розрахунок 3% річних за користування кредитом за формулою: сума боргу х 3 % : 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, а саме з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року (у межах заявлених позовних вимог), що становить 1957,82 грн. та розмір інфляційних втрат за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, що становить 7576,86 грн.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року належним чином не виконала, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 45173,79 грн., нарахованих та несплачених відсотків в розмірі 8005,67 грн., 3% річних за користування кредитом у розмірі 1957,85 грн., інфляційних втрат у розмірі 7576,86 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача, станом на 23 лютого 2022 року, склала 62714,14 грн.

З приводу вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про відшкодування понесених судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача в його користь витрати на правничу допомогу в сумі 14000 грн. та судовий збір в розмірі 2684 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з такого розрахунку.

Сума задоволених вимог позивача складає 80167,67 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1354,29 гривень (80167,67 грн. х 100 % : 158880,20 грн х 2422, 40 грн. = 1354,29 гривень).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача суду надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ № 000398; копію довіреності від 13 січня 2023 року; копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладений між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», відповідно до умов якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору; копії додаткової угоди №6 від 12 червня 2023 року до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року; копію Акта №16 від 12 червня 2023 року приймання-передачі реєстру боржників ТОВ «ФК «Профіт Капітал», відповідно до якого доручило АО «Правовий діалог» здійснити підготовку документів щодо боржника ОСОБА_1 ; копію платіжної інструкції в національній валюті №265 від 14 вересня 2023 року, відповідно ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатило АО «Правовий діалог» 112 000 грн. на виконання договору №28092021-1 від 28 вересня 2021 року.

Відповідачем заперечується сума витрат на правничу допомогу, що зазначена представником позивача, через її не співмірність з наданням послуг.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, клопотання відповідача про невизнання витрат на правничу допомогу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи принцип диспозитивності, обґрунтованості та пропорційності, характер та час, витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.ст. 202, 207, 509, 526, 530, 610, 612, 625 ,628,1048 - 1055, 1077 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за Угодою № С11.334.70689 відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 14.03.2017 року в загальному розмірі 17453 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № P24.201/76248 від 15.06.2017 року в загальному розмірі 62714 (шістдесят дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 1354 (одну тисячу триста п`ятдесят чотири) грн. 29 коп. судового збору та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», Код , місце знаходження: місто Київ, вул.Набережно-Лугова,8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК