ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/17748/23

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/555/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову і до припинення навчання.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що спільний з відповідачем син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання на денній формі у Чернігівському вищому професійному училищі за спеціальністю «слюсар з механоскладських робіт; слюсар-ремонтник», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Указує на те, що відповідач служить у ЗСУ, має можливість надавати грошову допомогу у розмірі 1/4 частки від заробітку без погіршення матеріального стану.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до закінчення сином навчання в КЗ «Чернігівське вище професійне училище» Чернігівської обласної ради (строк навчання до 28 червня 2024 року), але не більше ніж до досягненню ним 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 073,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим і незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 , яка звернулась з цим позовом і являється матір`ю повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник вважає, що має сплачувати аліменти безпосереднього на користь сина, який має право звернутися з відповідним позовом у разі необхідності.

Зазначає, що позивачкою не надано доказів проживання спільно з сином та утримання дитини, оскільки наразі син перебуває у Республіці Польща, де неофіційно працює. Після звернення з цим позовам позивачка ОСОБА_1 матеріальної допомоги сину не надає.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить у її задоволенні відмовити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що позов подано в інтересах сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім, але продовжує навчання у вищому професійному училищі. Указує на те, що через введення в Україні воєнного стану, ОСОБА_3 16 листопада 2023 року виїхав за кордон і продовжує навчання дистанційно, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_1 указує, що син досі перебуває на її утриманні, оскільки надані докази підтверджують перерахування нею ОСОБА_3 протягом 4-х місяців грошових коштів у сумі 12 000 грн, що становить 50% заробітку позивачки, у той час як відповідачем перераховано лише кошти у сумі 1 500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити, а рішення суду змінити в частині визначеного судом розміру аліментів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував, що позивач і відповідач є працездатними, відповідач має на утриманні іншу малолітню дитину, і дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до закінчення сином навчання в КЗ «Чернігівське вище професійне училище» Чернігівської обласної ради (строк навчання до 28 червня 2024 року), але не більше ніж до досягненню ним 23 років.

З визначеним судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 розміром аліментів у виді 1/6 частки заробітку не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_1 працює листоношею у відділенні поштового зв`язку № 34 м. Чернігів (а.с. 91) та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 04 грудня 2023 року № 9277 (а.с. 8).

З 02 вересня 2017 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , у якому народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26, 27).

Відповідач ОСОБА_2 проходить службу у ЗСУ, що відображено у відзиві на позов.

Довідкою Комунального закладу «Чернігівське вище професійне училище» від 01 грудня 2023 року № 487 підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно навчається за професією «Слюсар з механоскладальних робіт; слюсар-ремонтник», зі здобуттям повної загальної середньої освіти з 01 вересня 2021 року, на денній формі навчання за державним замовленням, термін закінчення навчання 28 червня 2024 року (а.с. 9).

Звернувшись у грудні 2023 року із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання, позивачка зазначала, що син сторін навчається у вищому професійному училищі на денній формі навчання, перебуває на її утриманні, а відповідач, будучи батьком, може надавати грошову допомогу на період навчання сина.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 є сином відповідача та з 01 вересня 2021 року навчається у КЗ «Чернігівське вище професійне училище» на денній формі навчання за державним замовлення.

В ході розгляду справи судом першої інстанції позивачка підтвердила, що з 16 листопада 2023 року син ОСОБА_3 перебуває за кордоном у Республіці Польща, продовжує навчатися дистанційно у КЗ «Чернігівське вище професійне училище», перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Заперечуючи проти позову, відповідач наголошував на тому, що син не перебуває на утриманні ОСОБА_1 , оскільки наразі знаходиться за кордоном, отримує дохід, тобто самостійно себе утримує. Наголошував на тому, що перебуває у шлюбі та має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції указав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є працездатними, відповідач має на утриманні іншу малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дійшовши висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції не навів аргументованих мотивів щодо визначеного розміру аліментів до стягнення з відповідача.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Отже, розмір аліментів на навчання повинен буди достатнім та необхідним, проте суд зауважує, що такий розвиток має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів позивачки.

Колегія суддів зважає на те, що районний суд залишив поза увагою обставини того, що повнолітній син навчається за державним замовленням, тобто безоплатно, його навчальний процес здійснюється дистанційно. Сторонами не заперечувалось, що з 16 листопада 2023 року син сторін перебуває у Республіці Польща. З наданої відповідачем переписки з сином за допомогою мобільного додатку вбачається, що ОСОБА_3 працює неофіційно (а.с. 43-48).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ефективним та належним способом захисту інтересів ОСОБА_3 є його самостійне звернення з позовом до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на звернення з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, одного з батьків передбачено ч. 3 ст. 199 СК України. Позивачка, діючи в інтересах сина, звернулася з цим позовом. Належними доказами не доведено, що ОСОБА_1 не діє в інтересах повнолітньої дитини, отже підстави вважати, що таким зверненням порушуються права ОСОБА_3 , відсутні.

Доводи відповідача щодо відсутності у позивачки права на звернення з цим позовом через перебування сина на території Республіки Польща, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою, а проживання сина сторін за кордоном пов`язано із введенням воєнного стану в Україні і не є постійним.

Посилання ОСОБА_2 на те, що позивачка може не перераховувати отримані аліменти сину, належними доказами не підтверджені, отже є припущеннями, а за змістом ст. 81 ЦПК України доказування (а отже і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спростовуються матеріалами справи твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 після звернення з цим позовом матеріальної допомоги сину не надає. Зокрема, наданими позивачкою виписками з банківської установи підтверджено перерахування нею 06 грудня 2023 року ОСОБА_3 1 000 грн, 12 березня 2024 року 3 000 грн, 19 березня 2024 2 000 грн (а.с. 95, 96, 97).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_3 навчається у вищому професійному училищі на держзамовленні, проведення його навчального процесу у дистанційному режимі, тимчасове перебування повнолітньої дитини сторін у Республіці Польща та наявність у ОСОБА_3 неофіційного підробітку. Береться до уваги також те, що на утриманні відповідача перебуває інша неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та рівний обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Виходячи з встановлених обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції до стягнення з відповідача розмір аліментів підлягає зменшенню, і з ОСОБА_2 на користь позивачки слід стягувати аліменти у розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця. Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до ст. 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши розмір аліментів до стягнення з відповідача на користь позивачки із 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/8 частки.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви до сплати належав судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позивачка ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки апеляційний суд змінює розмір стягнутих аліментів, задовольняючи частково позовні вимоги, належить також змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, зменшивши його суму з 1 073,60 грн до 536,80 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплачено 1 610,40 грн судового збору (а.с. 77). У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 , останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 402,60 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2023 року змінити.

Зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 1/6 до 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Зменшити визначену судом першої інстанції суму судового збору, яку стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави, з 1 073,60 грн до 536,80 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 402 (чотириста дві) грн 60 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова