У Х В А Л А

про забезпечення позову

09.05.2024 Справа №607/23755/23 Провадження №2-з/607/48/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

позивача відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача адвоката Остапчук В.І.

представника відповідача позивача адвоката Чубай Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Людмила Петрівна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Людмила Петрівна до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про повернення дитини за процедурою, визначеною Конвенцією про цивільно правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2023 позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Остапчук В.І., звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.04.2024 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чубай Л.П. через систему «Електронний суд» подала суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Л.П. до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якому ОСОБА_2 просить: визнати утримання ОСОБА_1 малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України незаконним; зобов`язати ОСОБА_1 повернути на територію Німеччини, місто Берлін, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у разі відмови ОСОБА_1 самостійно повернути на територію Німеччини, місто Берлін, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов?язати ОСОБА_1 передати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові - ОСОБА_4 для повернення до Німеччини, місто Берлін, і допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.05.2024, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Л.П. до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про повернення дитини за процедурою, визначеною Конвенцією про цивільно правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року до спільного розгляду з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Остапчук В.І. до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, об`єднавши позови в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний номер 607/23755/23, провадження 2/607/361/2024.

07.05.2024 представник відповідача-позивача ОСОБА_2 адвокат Чубай Л.П. через систему «Електронний суд» подала заяву про забезпечення позову, у якій просить встановити тимчасовий графік зустрічей ОСОБА_5 з його донькою ОСОБА_6 до ухвалення остаточного рішення у даній справі, для чого зобов`язати ОСОБА_1 надавати можливість ОСОБА_4 спілкуватися з донькою ОСОБА_6 двічі на тиждень за допомогою засобів електронного зв`язку тривалістю до 30 хвилин з врахуванням графіку відвідування дитиною дитячого садочка та режиму сну та відпочинку дитини, а також зобов`язати ОСОБА_1 надати можливість особистої зустрічі ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6 під час його одноразового візиту до України.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову представник відповідача-позивача обґрунтовує тим, що мати ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_6 переїхали з Німеччини до України у серпні 2023 року, а батько дитини ОСОБА_7 залишився проживати в Німеччині. При цьому, тривалий час мати дитини не відповідала на прохання ОСОБА_5 побачитися з донькою, в результаті чого донька не бачила батька з серпня 2023 року, а між сторонами на даний час триває конфлікт щодо участі у вихованні доньки, наслідком чого стало незаконне переміщення дитини без згоди батька до іншої країни. Водночас, розгляд позовів, які були подані сторонами у справі, може вимагати певного часу, однак незалежно від результатів їх розгляду, для даної категорії справ важливим є збереження зав`язків між дитиною і обома батьками. Разом з тим, зв`язок батька ОСОБА_7 з донькою було припинено проти його волі, натомість враховуючи той факт, що наразі батьки ОСОБА_8 проживають у різних країнах, а також враховуючи вік ОСОБА_8 , якій 05.05.2024 виповнилося 3 рочки, для підтримання її зв?язків з батьком дуже важливою є підтримання їхньої комунікації на постійній основі. Проте, через напружені стосунки, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не змогли самостійно забезпечити безперешкодний контакт батька з донькою, а тому представник вважає, що на даному етапі є потреба у забезпеченні позову, шляхом, встановлення на час розгляду справи в суді графіку спілкування та побачень батька та доньки. Такі заходи на переконання сторони відповідача позивача будуть сприяти збереженню контакту дитини з батьком та запобіганню неможливості в майбутньому виконати рішення суду про повернення дитини до Німеччини у разі прийняття судом такого рішення. Поряд з цим, у разі відмови у сприянні зберегти контакт між батьком та донькою втрата з часом емоційного зв`язку батька та дитини може бути використана для відмови у задоволенні позову батька про повернення дитини до Німеччини, а отже невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду. На підставі викладеного, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чубай Л.П. підтримала вимоги заяви про забезпечення позову в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у заяві. Додатково зазначила, що не заперечує, щодо визначення конкретних днів та годин відео спілкування батька з дитиною та одноразового побачення дитини з батьком у присутності матері у день та час та місці за їх попередньою домовленістю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_6 вона не чинила, не чинить та не має наміру чинити. Водночас, щодо задоволення заяви про забезпечення позову не заперечила, однак просила конкретизувати дні та години, у які ОСОБА_7 буде спілкуватися з донькою ОСОБА_6 за допомогою засобів електронного зв`язку, враховуючи те, що дочка у будні дні перебуває у дошкільному навчальному закладі до 17 год. 30 хв. та одноразове пробачення дитини визначити у присутності матері за місцем проживання дитини, або в іншому дитячому розважальному закладі у місті Тернополі, оскільки дитина не володіє турецькою мовою а ОСОБА_2 не володіє українською мовою, яку розуміє дитина.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапчук В.І. в судовому засіданні не заперечила з приводу задоволення заяви про забезпечення позову та підтримала доводи ОСОБА_1 , щодо конкретизації днів та часу спілкування дитини з батьком.

Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку:

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Виходячи з аналізу змісту норм глави 10 ЦПК України «Забезпечення позову» та правової природи заходів забезпечення позову, вони мають такі основні ознаки: 1) заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер захисту прав; 2) судове рішення про забезпечення позову не є остаточним рішенням по суті справи; 3) заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної асоціації процесуального права попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Відповідно до Правила 17.1 «Попередні заходи та охоронні заходи», що закріплено у Правилах міжнародного цивільного процесу ALI/UNIDROIT, суд може вжити попередній захід для того, щоб обмежити поведінку сторони чи іншої особи або змусити її до поведінки у випадках, коли необхідно зберегти можливість надання ефективного засобу судового захисту до ухвалення остаточного судового рішення або ж для того, щоб підтримати або іншим чином врегулювати існуючу ситуацію (status quo).

Консультативна рада європейських суддів у своєму Висновку від 24.11.2004 №6 «Про справедливий судовий розгляд у розумні строки і роль судді у судовому процесі з урахуванням альтернативних способів вирішення спорів» визначила, залежно від мети, два види попередніх заходів, які можуть бути застосовані судом: 1) заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішення (наприклад, накладення арешту або «замороження активів»); 2) засоби з тимчасового врегулювання ситуації (наприклад, у сімейних спорах).

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України); а також встановленням обов`язку вчинити певні дії (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_7 з поміж іншого просить суд зобов`язати ОСОБА_1 повернути на територію Німеччини, місто Берлін, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі відмови ОСОБА_1 самостійно повернути на територію Німеччини, місто Берлін, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_1 передати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові - ОСОБА_4 для повернення до Німеччини, місто Берлін.

У заяві про забезпечення позову, ОСОБА_7 вказує, що він тривалий час не бачився з донькою ОСОБА_6 , оскільки остання разом з матір`ю ОСОБА_1 переїхали з Німеччини до України, при цьому ОСОБА_1 не відповідала на його прохання побачитися з донькою, у зв`язку із чим, задля збереженню його контакту з дитиною та запобіганню втраті емоційного зв`язку батька та дитини, що може призвести для неможливості в майбутньому виконати рішення суду про повернення дитини до Німеччини у разі прийняття судом такого рішення просить заяву задовольнити.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вказані норми міжнародного права кореспондуються із положеннями статті 141 СК України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, та із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі статтею 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hant v.Ukraine, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006р.). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017р. (заява №2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час судового процесу та за відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні від 04.09.2018 у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14), ЄСПЛ зазначив, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися із сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя, а тому допустимим є встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Отже, системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд враховує, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту неповнолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування з батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від: 25.11.2020 у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), 17.05.2021 в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), 15.09.2021 у справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20), 29.09.2021 у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21), 31.09.2022 у справі № 545/3933/21 (провадження № 61-6056св22).

Подібний правовий висновок викладений у постанові ВС від 04.04.2018р у справі №344/16653/16-ц, провадження №61-1153св17, в якій колегія суддів зазначила, що з метою запобігання втраті емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршенню психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, забезпечення позову відповідає нормам процесуального права.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача - позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, а також враховуючи ту обставину, що їх зустрічі будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з його малолітньою дитиною, і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Таким чином, на переконання суду, у даному випадку, ОСОБА_7 як батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на особисте спілкування зі своєю дитиною, а мати та будь-які інші особи не мають права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Зустрічі та спілкування батька з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин і предметом спору не є визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Підстави для забезпечення позову є суб`єктивними та враховуються судом залежно від конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та забезпеченням якнайкращих інтересів дитини.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що предметом зустрічного позову у даній справі є в тому числі повернення на територію Німеччини, місто Берлін, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невжиття заходів забезпечення позову з метою налагодження психоемоційного контакту з дитиною може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, так як тривалий розгляд справи без можливості спілкування дитини з батьком може призвести до втрати такого емоційного контакту з дитиною.

Відтак, оцінивши доводи відповідача позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, відсутність обставин, які можуть безумовно обмежувати право на таке спілкування, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про повернення на територію Німеччини, місто Берлін, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити спілкування (контакт) батька ОСОБА_5 та його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою засобів електронного зв`язку тривалістю до 30 хвилин, щовівторка та щосуботи в період з 18 год. по 20 год., а також зобов`язання ОСОБА_1 надати можливість особистої зустрічі батька ОСОБА_5 з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його одноразового візиту до України, в присутності матері дитини ОСОБА_1 та за попереднім погодження із нею дати та часу та місця такого візиту.

Такий захід забезпечення позову буде сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між батьком та дитиною, відповідатиме інтересам як батька, так і дитини, та зможе усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про повернення дитини на територію Німеччини за умови його прийняття. Відновлення відносин та емоційного контакту неповнолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17) та в ухвалі від 14 серпня 2023 року у справі № 757/21377/22-ц (провадження № 61-11087ск23).

При цьому суд зауважує, що застосовані заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, оскільки діють до набрання рішенням у справі законної сили та не вирішують спір по суті, а лише спрямовані на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Людмила Петрівна про забезпечення позову, задовольнити.

До набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №607/23755/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Чубай Людмила Петрівна до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про повернення дитини за процедурою, визначеною Конвенцією про цивільно правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року:

1. Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити спілкування (контакт) батька ОСОБА_5 та його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою засобів електронного зв`язку тривалістю до 30 хвилин, щовівторка та щосуботи в період з 18 год. по 20 год.;

2. Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити можливість особистої зустрічі батька ОСОБА_5 з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його одноразового візиту до України, в присутності матері дитини ОСОБА_1 та за попереднім погодження із нею дати та часу та місця такого візиту.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи для відому та виконання.

Роз`яснити, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 09.05.2024.

Головуючий суддя Н. Р. Кунець