Номер провадження: 22-ц/813/2741/24
Справа № 521/3483/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Бобуйка І.А., про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки,

встановив:

У березні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено (т.1, а.с.82-83)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2014 року зазначене заочне рішення було скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (т.1, а.с.118).

24.04.2015 року відповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ПАТ «Дельта банк» про захист прав споживача шляхом визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки (т.1, а.с.178-182).

Повторним заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 05.10.2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки - залишено без задоволення (т.2, а.с.136-141).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду першої інстанції із заявами про перегляд повторного заочного рішення від 05.10.2017 року, а саме:

- заява від 06.03.2018 року (т.3, а.с.55-89). Ухвалою суду від 19.04.2018 року заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута заявнику (т.3, а.с.129-130);

- заява від 16.05.2018 року (т.3, а.с.134-150). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 05.10.2017 року було відмовлено та заявнику роз`яснено право оскаржити зазначене заочне рішення в загальному порядку (т.3, а.с.160);

- заява від 01.08.2018 року (т.3, а.с.163-178). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 07.09.2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 05.10.2017 року було відмовлено та роз`яснено право оскаржити зазначене повторне заочне рішення в загальному порядку (т.3, а.с.202).

- заява від 05.07.2019 року (т.3, а.с.209-221). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.07.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було залишено без розгляду (т.3, а.с.224-225);

- заява від 01.10.2019 року (т.4, а.с.1-16). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.10.2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було залишено без розгляду (т.4, а.с.18-19).

- заява від 31.05.2021 року (т.4, а.с.124-153). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року відмовлено та заяву залишено без розгляду (т.4, а.с.154-155).

29.08.2023 року ОСОБА_1 вкотре звернулася до суду із заявою про поновлення строку на подачу заяви перегляд заочного рішення від 05.10.2017 року.

Однак, оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 05.10.2017 року було відмовлено та заява про перегляд заочного рішення була залишена без розгляду (т.5, а.с.133-134).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2023 року і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.6, а.с.13-24).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.6, а.с.51-59).

Колегією суддів було також враховано заяву представника ТОВ «Консалт Солюшенс» - адвоката Башука Д.С. про розгляд справи без участі представника ТОВ «Консалт Солюшенс» (т.6, а.с.76).

Крім того, апелянт ОСОБА_1 подала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою. Разом з тим, доказів на підтвердження доводів викладених у заявах, апелянтом не надано (т.6, а.с.73-75).

За таким обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_1 .

Крім того, слід зазначити, що Одеським апеляційним судом 03.05.2024 року було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про повідомлення відповідача ОСОБА_2 про слухання справи 15.05.2024 року, о 16 год. 00 хв., що в сенсі ст. 128 ЦПК України є належним повідомлення (т.6, а.с.58-59).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 15.05.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. У зв`язку з відрядженням судді ОСОБА_3 (т.6, а.с.79), повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції складений 29.05.2024 року.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває в провадженні апеляційного суду тривалий час (т.6, а.с.32), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що у ОСОБА_1 сплинув строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення ще п`ять років тому, і підстав для поновлення такого строку немає. (т.5, а.с.183-184).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Як вже зазначалось, судом першої інстанції 05.10.2017 року було ухвалено повторне заочне рішення (т.2, а.с.136-141).

Як було вказано вище, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду першої інстанції із заявами про перегляд повторного заочного рішення від 05.10.2017 року, а саме:

- заява від 06.03.2018 року (т.3, а.с.55-89). Ухвалою суду від 19.04.2018 року заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута заявнику (т.3, а.с.129-130);

- заява від 16.05.2018 року (т.3, а.с.134-150). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.05.2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було відмовлено та заявнику роз`яснено право оскаржити зазначене заочне рішення в загальному порядку (т.3, а.с.160);

- заява від 01.08.2018 року (т.3, а.с.163-178). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 07.09.2018 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було відмовлено та роз`яснено право оскаржити зазначене повторне заочне рішення в загальному порядку (т.3, а.с.202).

- заява від 05.07.2019 року (т.3, а.с.209-221). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.07.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було залишено без розгляду(т.3, а.с.224-225);

- заява від 01.10.2019 року (т.4, а.с.1-16). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.10.2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року було залишено без розгляду (т.4, а.с.18-19).

- заява від 31.05.2021 року (т.4, а.с.124-153). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного суду від 05.10.2017 року відмовлено та заяву залишено без розгляду (т.4, а.с.154-155).

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 зазначені ухвали суду першої інстанції не оскаржувала.

Разом з тим, 29.08.2023 року ОСОБА_1 вкотре звернулась до суду із заявою перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року, а також із заявою про поновлення строку на подачу заяви перегляд заочного рішення від 05.10.2017 року (т.5, а.с.158-179).

В заяві про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року, ОСОБА_1 зазначила наступні, на її думку, поважні причини пропуску строку на подачу такої заяви.

06.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд повторного заочного рішення від 05.10.2017 року. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 07.03.2018 року зазначену заяву було залишено без руху. 19.04.2018 року заявницею була подана заява про відвід судді і уточнення до заяви від 06.03.2018 року. Ухвалою суду заяву про перегляд заочного рішення повернуто заявникові. Заявниця зазначає, що заява про відвід судді розглянута не була, а заява про перегляд заочного рішення від 06.03.2018 року була повернута заявниці, з огляду на не усунення недоліків, які були вказані судом в ухвалі від 07.03.2018 року. Тому заявник вважає, що пропустила строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду від 07.03.2018 року із поважних причин.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання заяви.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі № 420/1813/19.

Проте, викладені в заяві про поновлення строку причини пропуску строку на подачу заяву про перегляд повторного заочного рішення, не є поважними, оскільки в апеляційному порядку, як вже зазначалось, ухвалу про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду від 19.04.2018 року у встановленому законом порядку не оскаржувала та ухвала набрала законної сили.

ОСОБА_1 також не оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2017 року та залишення заяви без розгляду. Дана ухвала також набрала законної сили.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 26.01.2018 року отримала копію повторного заочного рішення суду від 05.10.2017 року, що підтверджується відповідною розпискою (т.2, а.с.143).

Відповідно до ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, ОСОБА_1 не скористалась наданим їй правом та в апеляційному порядку повторне заочне рішення суду від 05.10.2017 року не оскаржила.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відмову у поновленні строку на подання заяви про перегляд повторного заочного рішення суду від 05.10.2017 року та залишення цієї заяви без розгляду.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди апелянта із заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки предметом оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції від 31.08.2023 року про відмову у поновленні строку та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду від 05.10.20217 року.

Що стосується клопотання ТОВ «Консалт Солюшенс» про визнання дії ОСОБА_1 , які полягають у систематичному безпідставному оскарженні повторного заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року, зловживаннями процесуальними правами та накладення на ОСОБА_1 штрафу у дохід держави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3-4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Проте, вивчивши клопотання ТОВ «Консалт Солюшенс» та викладені в ньому обставини, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки заява ОСОБА_1 направлена не на зловживанням процесуальним правом, а на її бажання перегляду повторного заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2017 року, не розуміючи в повній мірі порядку його оскарження.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвала у справі прийнята у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374. ст.ст. 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2023 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через з перебуванням судді Громіка Р.Д. у відрядженні повне судове рішення складено 29.05.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький