Провадження № 4-с/752/39/24
У Х В А Л А

іменем України

21 травня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Хоменко В.С.,

за участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , боржника за виконавчим провадженням, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Михайло Андрійович, стягувач за виконавчим провадженням: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про опис та арешт майна,-

в с т а н о в и в:

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить: визнати неправомірною та скасувати постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, прийняту 03.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А., про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Скаргу мотивує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 2-2221/10, виданого 10.08.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі рішення від 19.02.2010 року в справі за позовом ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

Зауважує, що 03.10.2023 року приватним виконавцем прийнято постанову про опис і арешт майна боржника у вказаному виконавчому провадженні, та описано і накладено арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 додав, що вказану постанову прийнято без його присутності та виконавець не повідомляв про намір здійснити такі дії та в саму квартиру не заходив, а особа, які передано на зберігання вказане нерухоме майно йому невідома та не може здійснювати зберігання майна за відсутності фізичного доступу до нього.

Крім того, вказав, що визначаючи суму до стягнення, приватний виконавець не врахував, що за вказаним вище судовим рішення видано інший виконавчий лист та відкрито інше виконавче провадження щодо солідарного боржника ОСОБА_2 за такою ж сумою заборгованості, а з 2010 року рішення суду уже частково виконано.

В зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просить скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Чередніченко Н.П. від 25.10.2023 року відкрито провадження у справі за вказаною скаргою та призначено судове засідання (а.с. 12-13).

19.11.2023 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А., надійшли заперечення на вказану скаргу, в яких останній просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки ОСОБА_1 надано змогу бути присутнім 03.10.2023 року під час опису та арешту нерухомого майна; в зв`язку з тим, що одним із солідарних боржників за виконавчим документом є ОСОБА_1 , тому приватним виконавцем законно вживаються дії щодо цього боржника (а.с. 20-28).

Ухвалою судді Хоменко В.С. від 05.02.2024 року після призначеного повторного автоматизованого розподілу цієї справи, скаргу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 205-206).

В судове засідання боржник не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, а в задоволенні скарги відмовити.

Перевіривши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. перебуває виконавчий лист № 2-2221/10, виданий 10.08.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі рішення від 19.02.2010 року в справі за позовом ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави (виконавче провадження № НОМЕР_1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 11.07.2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-2221/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 941,20 доларів США, та 20 801,49 грн.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 11.07.2023 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 2 842,65 доларів США основної винагороди, визначено для боржника суму мінімальних витрат виконавчого провадження 431,00 грн і 650,00 грн додаткових витрат.

Також 11.07.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, прийнято постанови про: арешт коштів боржника ОСОБА_1 з урахуванням основної винагороди, витрат виконавчого провадження в загальному розмірі 31 269,14 доларів США та 23 962,64 грн, арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення, а також про арешт квартири АДРЕСА_1 ; 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , та земельної ділянки, площею 0,0539 га, що розташована за адресою Київська обл., Обухіський р-н, Підгірцівська сільська рада.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. 27.09.2023 року направлено вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання бути присутнім 03.10.2023 року о 12:00 год за адресою: АДРЕСА_3 , під час проведення виконавчих дій щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1 та забезпечити безперешкодний доступ приватному виконавцю до вказаного житлового приміщення для проведення виконавчих дій.

Однак, поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 згідно з трекінгом АТ «Укрпошти» 06 000 4902 48 08, повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 03.10.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною на право відчуження.

В оскаржуваній постанові є підписи понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представника стягувача ОСОБА_5 та суб`єкта оціночної діяльності - експерта Душинського Є.І.

Актом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. від 03.10.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, встановлено, що виїздом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , у призначений час відповідно до вимоги приватного виконавця від 21.09.2023 року щодо проведення виконавчих дій з опису майна боржника, останнім зазначену вимогу проігноровано, доступ до квартири не забезпечено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (справа «Жовнер проти України» від 29.06.2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав учасника виконавчого провадження.

Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено, суд має відмовити в задоволенні скарги.

Так, згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.

У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них.

Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частині 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження»).

Частиною ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих.

Згідно з ч. 2 ст. 22 вказаного Закону, присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Скаржником не надано доказів, що приватним виконавцем порушено вимоги закону та його дії на час вчинення виконавчої дії були неправомірними.

Приватний виконавець 03.10.2023 року виходив до квартири боржника з метою опису та арешту його майна, в присутності понятих, представника стягувача та суб`єкта оціночної діяльності під час вказаної виконавчої дії, про дату, час і місце проведення якої повідомлявся боржник ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1 документами, які є достатнім доказом факту відмови боржника ОСОБА_1 у добровільному порядку надати виконавцю доступ до квартири.

Жодного підтвердження щодо часткового виконання будь-яким із солідарних боржників у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виконавчого листа № 2-2221/10, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, матеріали справи не місять, однак ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Крім того, скаржником не надано підтверджень, що за наслідками розгляду Голосіївським районним судом м. Києва справи № 2-2221/10 видано інший виконавчий лист та відкрито інше виконавче провадження, а за змістом ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них.

Оскільки, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. при вчиненні виконавчих дій діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження», підстав для визнання неправомірною та скасування постанови прийнятої ним 03.10.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 , суд не вбачає, а тому приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , боржника за виконавчим провадженням, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Михайло Андрійович, стягувач за виконавчим провадженням: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про опис та арешт майна - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя Хоменко В.С.