РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2134/23

Провадження № 2/293/121/2024

25 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

представника позивача адвоката Могильницької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

22.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , за змістом якого просила змінити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 у справі №293/270/17 та стягувати аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8000 грн. з індексацією відповідно до законодавства, чинного на момент здійснення індексації, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини.

Поданий позов обґрунтовується тим, що в шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29.03.2017 у справі №293/1317/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишені проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 . Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 у справі №293/270/17 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання лише малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку позивача є мізерними та не можуть компенсувати, навіть, невелику частину потреб дитини. Позивач зазначає, що дитина відвідує загальноосвітню школу у смт Черняхів Житомирської області, займається в гуртках та спортивній секції. Щомісячна вартість додаткових занять сина становить 1200,00 грн, вартість харчування в школі - 1100 гривень. Зазначає, що відповідач працює неофіційно, має регулярний дохід в сумі не менше 30000 гривень на місяць. Крім того, зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дітей у відповідача змінилось майнове становище, оскільки останній набув у власність нерухоме майно.

Таким чином, посилаючись на зростання потреб дитини, прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, зміну майнового стану відповідача, який є працездатним, має регулярний дохід, зобов`язаний утримувати свою дитину в межах, необхідних для його належного зростання і виховання, звернулась до суду із даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 22.12.2023, справа №293/2134/23 передана на розгляд судді Збаражського О.М.

На виконання вимог ч. 6 ст.187 ЦПК України, судом 27.12.2023 отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 28.12.2023 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

29.12.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

29.12.2023 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі №293/2134/23 про збільшення розміру аліментів, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ухвали від 04.03.2024, суд здійснив перехід у справі №293/2134/23 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 02.04.2024.

26.03.2024 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, зазначив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісяця.

Ухвалою від 02.04.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 25.04.2024.

25.04.2024 представник позивача адвокат Могильницька І.М. позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позові, просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, інших заяв чи клопотань до суду не подав, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 у справі №293/270/17 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16.03.2017 і до повноліття старшої дитини (а.с. 31-33).

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру Черняхівської селищної ради, відміткою у паспорті про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області про розірвання шлюбу (справа 293/1317/16-ц ) (а.с.10,11,24).

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів сформованого 21.12.2023 за частковим співпадінням, ОСОБА_2 володіє на праві власності житловим будинком, загальною площею 199,5кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , дата та час державної реєстрації права 03.02.2016; на праві спільної часткової власності 3/4 домоволодіння, загальною площею 80,2кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , дата та час державної реєстрації права 31.07.2009; на праві власності квартирою, загальною площею 31,74 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , дата та час державної реєстрації 13.01.2021 (а.с.15-19).

Згідно платіжних інструкцій АТ КБ «Приват банк», ОСОБА_2 сплачував аліменти за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_1 , у лютому - травні 2023 року в розмірі 2800гривень, серпні 2023 року в розмірі 1500 гривень, вересні 2023 року в розмірі 1500 гривень, листопаді в розмірі 1500 гривень, січні 2024 року в розмірі 2800 гривень, в лютому 2024 року в розмірі 3000гривень.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу збільшення розміру аліментів на дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 16.03.2017 і до повноліття старшої дитини. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач бажає збільшити розмір аліментів на утримання сина посилаючись на те, що дитина зростає та потребує значно більших витрат для її гармонійного розвитку та належного забезпечення умов проживання, збільшення прожиткового мінімуму встановленого для дітей віком від 6 до 18 років, зміною матеріального становища відповідача, отримання регулярного неофіційного доходу в розмірі 30000 гривень щомісяця.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказів того, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, або погіршилось матеріальне становище позивача, тощо позивачем не надано.

До тверджень позивача на зміну матеріального становища відповідача, на підтвердження якого позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів сформованого 21.12.2023, суд ставиться критично та не вважає вказаний доказ належним допустимим доказом, оскільки відомості про право власності відповідача на нерухоме майно у вказаному реєстрі сформовані за частковим співпадінням. Крім того, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , набутий відповідачем до постановлення рішення про стягнення аліментів від 18.07.2017 у справі №293/270/17, в якому на даний час проживає позивач.

Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Однак, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі N 48/340 (провадження N 12-14звг19, пункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17 (провадження N 12-234гс18, пункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.13)).

Твердження позивача про отримання відповідачем регулярного доходу в розмірі 30000 гривень щомісяця, також не підтверджені доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності суттєвої зміни матеріального становища відповідача ОСОБА_2 , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини.

Однак, суд погоджується з твердженнями позивача, що визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання сина - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недостатнім для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини і така сума аліментів не є навіть мінімальним рекомендованим розміром аліментів.

Таким чином, суд враховуючи пріоритетність інтересів дитини, її потреби, те, що відповідач є працездатною особою, характер його роботи (сезонні роботи), не має на утриманні інших дітей (окрім неповнолітнього сина ОСОБА_3 ) та непрацездатних осіб, оскільки протилежне ним не доведено, а створення нової сім`ї не підтверджено належними доказами, приймаючи до уваги відсутність доказів про скрутне матеріальне становище позивача, беручи до уваги відсутність доказів про стан здоров`я позивача, їх спільної дитини, з огляду на те, що відповідач сплачував протягом 2024 року аліменти на утримання сина в розмірі від 2800 до 3000 гривень, щомісяця, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 8000 грн не підтверджена належними доказами, однак збільшення розміру аліментів на утримання сина до 3000 гривень забезпечить баланс між потребами дитини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на дитину.

При цьому, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України).

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60грн., оскільки позивач у силу п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 у справі №293/270/17.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісяця, з урахуванням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили.

В решті позову відмовити.

Стягнення аліментів за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 у справі 293/270/17 припинити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3

зареєстрована адреса проживання:

АДРЕСА_1

ІПН: НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

зареєстрована адреса проживання:

АДРЕСА_4

ІПН: НОМЕР_2

Повне рішення складено та підписано 07.05.2024.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ