Справа № 462/4152/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н. М.

за участю секретаря судового засідання Мельник А.-В. П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

уповноважений представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Козак В.-Р. В. 17.05.2024 року через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.04.2017 року між сторонами зареєстровано шлюб. Зазначає, що між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, після шлюбу позивач зрозуміла, що у неї з відповідачем різні погляди на побудову сім`ї, вони розходяться із ним в основних цінностях, шлюбні відносини між ними фактично припинені, втрачено довіру. Позивач та відповідач не проживають однією сім`єю з серпня 2022 року. У них немає спільних з відповідачем дітей. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить спільним інтересам. За наведеного, просить шлюб розірвати.

08.07.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.04.2017 року.

Судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння, тривалий час вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору.

На підставі ст.4, 12, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст. 109-112 СК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 11.04.2017 у Франківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 200.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .