Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2523/18

30 липня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Куцого О.С.,

представника відповідача, адвоката - Госедла О.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті вчинення злочину.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 користь матеріальну шкоду в сумі 87599 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. 00 коп.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

Зокрема, зазначив, що до спадкоємця обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом із спадкодавця за його життя, не переходив. Майнова та моральна шкода яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого та нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину, ОСОБА_2 не є власником жодного майна, яке він отримав у спадщину від померлого ОСОБА_3 , а тому в нього не виникло обов`язків відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Докази долучені ОСОБА_1 до позовної заяви і отримані нею в порядку виконання ухвали Надвірнянського районного суду від 16.10.2018р. про забезпечення доказів вважає неналежними і недопустими.

Просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника, адвоката Куцого О.С., представника відповідача, адвоката Госедло О.Д., дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захист.

За приписами ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п.2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 27.06.2017 року, приблизно о 00 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 , який є батьком відповідача, керуючи автомобілем марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався прямою ділянкою автодороги по вул.Соборна в м.Надвірна, Івано-Франківської області у напрямку м.Івано-Франківськ зі швидкістю більше 76-79 км/год., що перевищує максимально-допустиму швидкість на даній ділянці дороги.

З`ясовано також, що в цей час по напрямку зліва направо відносно руху автомобіля «DAEWOO NEXIA» проїзну частину дороги перебігав ОСОБА_4 рідний брат позивача ОСОБА_1 . При наближенні до нього водій ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.3 б), п.12.1, п.12.2, п.12.3, п.12.4 ПДР України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_4 .

В результаті порушення ОСОБА_3 ПДР України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, забоєм головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, потрапив у лікарню і 08.08.2017 року від отриманих травм помер, про що Надвірнянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області складено актовий запис №137.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

По даному факту було відкрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000424, а потерпілою в даному кримінальному провадженні визнано рідну сестру покійного ОСОБА_4 ОСОБА_1 , позивача по даній справі.

В подальшому обвинувальний акт по даному провадженню 07.11.2017р. було направлено на розгляд до Надвірнянського районного суду, однак обвинувачений ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Відповідно, ухвалою Надвірнянського р-нного суду від 12.03.2018р. кримінальне провадження закрите у зв`язку із смертю обвинуваченого (т.1, а.с.22).

В судовому засіданні також доведено, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, позивачу ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода складається з витрат понесених на лікування ОСОБА_4 , витрат понесених внаслідок його смерті та похованням і підтверджується чеками, накладними та квитанціями долученими до матеріалів справи (т.1, а.с.12-21).

Розмір матеріальної шкоди складає 87599 грн. 00 коп, а саме: витрати на лікування 27988 грн. 00 коп.; автобус, відправка богослужіння, підсвічники та похорон 3000 грн. 00 коп.; катафалк 6000 грн. 00 коп.; витрати на поминальну вечерю та поминальну Службу Божу 20000 грн. 00 коп.; витрати на поминальну Службу Божу в 40 днів 1160 грн. 00 коп.; витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника 36000 грн. 00 коп.

Крім того, в результаті вищевказаного злочину ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_1 було завдано також і моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 100000 грн. 00 коп. Вона полягає в тому, що в результаті ДТП її брат з тяжкими травмами потрапив у лікарню, згодом більше місяця вона одна його доглядала у лікарні і спостерігала за його фізичними болями та муками, через що, як його сестра, разом із ним переживала сильні душевні страждання, згодом глибоко вразила її, як сестру, смерть брата. Передчасна його смерть викликала у неї сильний стрес, переживання у вигляді занепокоєння та нервозності, що примушує її тривалий час докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Ч.2 ст.1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог даної статті 04.09.2018 року позивачем ОСОБА_1 було направлено приватним нотаріусам Надвірнянського РНО вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, згідно якої позивач просила у разі наявності у них спадкової справи і спадкоємців ОСОБА_3 повідомити спадкоємців про його борги на суму - 187599 грн. 00 коп.(87599 грн. 00 коп. матеріальна шкода та 100000 грн. 00 коп. моральна шкода).

На дану вимогу 13.09.2018 року позивач ОСОБА_1 поштою отримала відповідь від приватного нотаріуса Шушкевич С.М. №02-14/772 від 06.09.2018р., згідно якої їй стало відомо, що спадкова справа знаходиться у неї ( ОСОБА_5 ) і що її вимогу вона 06.09.2018р. надіслала спадкоємцю боржника.

З метою подання даного позову позивачем була подана заява про забезпечення доказів. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 16.10.2018 року було витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи, після ознайомлення з витребуваною спадковою справою позивачу стало відомо, що 14.08.2018 року до приватного нотаріуса надійшла заява від 31.07.2018 року спадкоємця ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 про прийняття ним спадщини за заповітом, інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає.

Дана інформація підтверджена також спадковою справою, відкритою після смерті ОСОБА_3 , яка була витребувана та оглянута судом під час судового розгляду даної справи.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою та у зв`язку з цим, його не може виконати інша особа. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі ст.ст.1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Зі змісту ст.1282 ЦК України вбачається, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 20.12.2018 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 було витребувано з Надвірнянського ВП ГУНП матеріали закритого кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000424; з Івано-Франківського ОБТІ копію інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого в частині 29/100 є спадкодавець ОСОБА_3 ; з Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області довідку про зареєстровані станом на 06.03.2018 рік транспортні засоби за спадкодавцем ОСОБА_3 ; з АТ КБ «Приватбанк» довідку про наявність у АТ КБ «ПриватБанку» (філіях, відділеннях) всіх грошових вкладів, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 із зазначенням суми цих вкладів, нарахованих відсотків по них, а також заповідальних розпоряджень щодо них; з ПАТ «Державний ощадний банк України» довідку про наявність у ПАТ «Державний ощадний банк України» (філіях, відділеннях) всіх грошових вкладів, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на час його смертііз зазначенням суми цих вкладів, нарахованих відсотків по них, а також заповідальних розпоряджень щодо них; з ПАТ «ІдеаБанк» довідку про наявність у ПАТ «ІдеаБанку» (філіях, відділеннях) всіх грошових вкладів, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на час його смерті із зазначенням суми цих вкладів, нарахованих відсотків по них, а також заповідальних розпоряджень щодо них; з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» довідку про наявність у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (філіях, відділеннях) всіх грошових вкладів, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на час його смерті із зазначенням суми цих вкладів, нарахованих відсотків по них, а також заповідальних розпоряджень щодо них.

На виконання даної ухвали було встановлено, що станом на 06.03.2018р. на час смерті ОСОБА_3 спадкодавцю належало на праві власності: транспортний засіб ВАЗ-2106, 1979 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; транспортний засіб «DAEWOO NEXIA» 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, до позовної заяви позивачем було долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №145797689 від 18.11.2018р., відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником в частині 29/100 домоволодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки добровільно сторони визначити вартість вищевказаного майна не могли, за клопотання позивача ОСОБА_1 ухвалою Надвірнянського районного суду від 22.07.2021 року та ухвалою від 05.10.2022 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та судову автотоварознавчу експертизу.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №191/23-28 від 25.07.2023 року експертами було визначено середньоринкову вартість автомобіля аналогічного марки ВАЗ-2106, 1979 року випуску, кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , яка станом на 06.03.2018р. складає - 21190 грн. 00 коп.

Вартість автомобіля аналогічного марки «DAEWOO NEXIA», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 06.03.2018р. складає - 85270 грн. 00 коп.(т.2, а.с.190-196).

Суд критично оцінює та не бере до уваги доводи представника відповідача адвоката Госедло О.Д. про те, що дана експертиза проведена з порушенням чинного законодавства, а також що відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець, не може відшкодовувати шкоду спричинену його батьком (спадкодавцем) з тої причини, що він не отримував свідоцтва про спадщину на майно, оскільки вважає, що вони є безпідставними та голослівними.

З даного приводу суд зазначає, що представником відповідача ОСОБА_2 не надано іншого звіту щодо вартості спадкового майна та не заявлялося клопотання про призначення додаткової чи повторної судової експертизи.

Також, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість майна яке належало спадкодавцю на час його смерті становить - 106460 грн. 00 коп.

Однак, суд погоджується із твердженнями представником відповідача - ОСОБА_6 , що ОСОБА_2 , як спадкоємець, не зобов`язаний відшкодовувати моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 з по тій причині, що така шкода не була присуджена судом за життя спадкодавця ОСОБА_3 . Така позиція відповідає вимогам ч.2 ст.1231 ЦК України, згідно якої до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Такого рішення суду позивачем ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено, тому, на переконання суду, в частині стягнення моральної шкоди позивачу слід відмовити.

Суд також відхиляє доводи представника відповідача, адвоката Госедла О.Д. про те, що суд не може брати до уваги докази здобуті позивачем на виконання ухвали Надвірнянського районного суду від 16.10.2018р., якою було витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 , так як позовна заява ОСОБА_1 була подана з пропущенням строку встановленого ч.5 ст.116 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду даної справи є відшкодування майнової та моральної шкоди, яка була завдана спадкодавцем, яка відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Як було встановлено судом із витребуваної спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 , жодна інформація про майно спадкодавця в спадковій справі відсутня, інформація про наявність майна у спадкодавця і його вартість була встановлена в межах розгляду даної справи, відповідно всі здобуті в судовому засіданні докази суд вважає належними та допустимими. Доказів які б спростували те, що відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 і не прийняв спадщину, стороною відповідача суду не надано.

Суд також акцентує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням всіх, повно та всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених судом обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеногост.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а саме в частині задоволення відшкодування матеріальної шкоди в сумі 87599 грн. 00 коп., розмір якої відповідає вартості успадкованого ОСОБА_2 майна, а в частині вимог щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди - слід відмовити.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимогст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, як визначено п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, позивач у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої її кримінальним правопорушенням, звільнена від сплати судового збору, а також з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , із відповідача ОСОБА_2 в дохід держави, в порядку ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.16, 1166, 1167, 1187, 1201, 1231, 1281-1282 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених в результаті вчинення злочину задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителя: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_7 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення злочину.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителя: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 3345 грн. 72 коп. витрат, пов`язаних із оплатою проведення судової будівельно-технічної та судової автотоварознавчої експертиз по даній справі.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителя: АДРЕСА_1 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Судові витрати, а саме судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 1211 грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 09.08.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.