ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Суми

Справа №573/1370/23

Номер провадження 22-ц/816/531/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року у складі судді Замченко А.О., ухваленого в м. Білопілля Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 06 вересня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунокзі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 17 липня 2023 року утворився борг в сумі 77715 грн 17 коп., з яких 62826 грн 41 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14888 грн 76 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської від 24 листопада 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 77715 грн 17 коп. заборгованості за кредитним договором без номеру від 06 вересня 2011 року, 2684 грн судових витрат.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 24 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 31 серпня 2023 року в цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього на користь банку суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 45661 грн 59 коп., у задоволенні іншої частини вимог просить відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що в підписаній ним анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме умовами та правилами, а також тарифами він був ознайомлений, не зазначено розміру кредиту та умови кредитування. Вказує на те, що надані позивачем умови та правила, а також тарифи ним не були підписані, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між ними договору.

Зазначає, що позивачем не доведено, що паспорт споживчого кредиту від 11 червня 2021 року є складовою частиною укладеного між ними договору, адже в анкеті-заяві такий документ не зазначено. Просить врахувати правову позицію викладену Верховним Судом у постановах 23 травня 2022 року у справі №393126/20 та від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Звертає увагу на те, що вимога про стягнення відсотків позивачем заявлена за період з 01 листопада 2022 року до 31 травня 2023 року включно, адже до 01 листопада 2022 року відсотки, що нараховувалися, позивачем списано за рахунок тіла кредиту. Проте, такий порядок погашення заборгованості за відсотками між сторонами в письмовій формі погоджено не було.

АТ КБ «ПриватБанк» подано письмове пояснення на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційний суд врахувати долучену до цих пояснень довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 06 вересня 2011 року. Вказує на те, що цей доказ не було подано до суду першої інстанції у зв`язку з пошуком його в архівах банку. Просить рішення суду залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 вересня 2011 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 23).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, становили між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRAKT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем (а.с.30, 31-54).

11 червня 2021 року ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація про умов кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 26-29).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором станом на 17 липня 2023 року становить 77715 грн 17 коп., з яких 62826 грн 41 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14888 грн 76 коп. заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 5-20).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши відповідачу кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. У той же час, останній, скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 17 липня 2023 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 77715 грн. 17 коп., що і підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, враховуючи те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не підписані відповідачем, суд дійшов до помилкового висновку, що їх можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 вересня 2011 року шляхом підписання заяви.

Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, ознайомлення з ним не означає укладення договору про споживчий кредит.

Колегія суддів не вбачає підстав для врахування долученої до пояснень на апеляційну скаргу довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» датованої 06 вересня 2011 року, оскільки наведені позивачем причини їх неподання у визначений ст. 83 ЦПК України строк, не є поважними, зважаючи на те, що цей доказ перебував у розпорядженні позивача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, їх розміру, можливість погашення заборгованості за відсотками за рахунок тіла кредиту.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 14888 грн 76 коп.

Крім того, з виписки по кредитному рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що неодноразово за рахунок тіла кредиту здійснювалося погашення процентів за користування кредитом на загальну суму 17164 грн 82 коп., що прямо порушує вимоги ст. 1049 ЦК України.

Отже, повторно дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку за договором від 06 вересня 2011 року, колегія суддів дійшла до висновку, що є підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту у розміру 45661 грн 59 коп., що визнається відповідачем.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 вересня 2011 року в сумі 45661 грн 59 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог зі відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1576 грн 99 коп.

Також, з огляду на задоволення вимог апеляційної скарги в повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4026 грн 00 коп. за апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 вересня 2011 року в сумі 45661 гривню 59 копійок та 1576 гривень 99 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4026 гривень 00 копійок судового збору за апеляційне оскарження рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов