Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2593/24
Провадження № 2/279/1170/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 279/2593/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що з 20.07.2013 року по даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Рівненським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 882.

Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одруження з відповідачем виявилося невдалим, під час перебування в шлюбі між ними почали виникали непорозуміння і сварки, так як відповідач не бажає продовжувати спільне сімейне життя, мотивуючи це різними причинами. Фактично шлюбні відносини між ними припинено та вони проживають окремо один від одного вже більше року, так як відповідач виїхала за межі України та в даний час перебуває в Польщі.

За таких обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, так як відповідач фактично проживає з іншим чоловіком.

Просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який укладено 20.07.2013 року, зареєстровано Рівненським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 882.

26.04.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача.

23.05.2024 року відповідач подала заяву у якій зазначила, що проти позову не заперечує, оскільки проживає у Польщі та має нову родину.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.07.2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 882.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємо порозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків.

За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

В резолютивній частині позовної заяви позивач просить залишити дітей проживати з ним та на його утриманні. При цьому матеріали справи не містять будь-яких обґрунтувань щодо наявності між сторонами спору з питання визначення місця проживання дітей.

Вирішення спору про місце проживання малолітньої дитини має відбуватись з урахуванням положень ст.161 та ч.4 ст.19 Сімейного Кодексу України, тобто за обов`язкової згоди органу опіки та піклування та за наявності письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні.

Положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та з роз`яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою.

І матеріалів справи слідує, що між сторонами спору щодо визначення місця проживання дітей не має, тому з урахуванням вищенаведеного суд не вирішує дане питання, оскільки місце проживання дітей визначено за згодою батьків.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 141-142, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115, 160 Сімейного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Олевськ, Олевського району, Житомирської області, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Рівне, Рівненської області, громадянами України, укладений ними 20.07.2013 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 882.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 , як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Шульга О.М.