Справа № 212/3520/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ДП «Криворізька теплоцентраль» перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», що здійснює постачання теплової енергії населенню, яке відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зобов`язано щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких відповідачі не відмовлялись та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачами по мрн. 4-й Зарічний 13 кв. 31 у м. Кривому Розі за період з 01.03.2016 року по 31.12.2023 року утворилась заборгованість на суму 38126,48 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 205,56 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідачі за такий період мають сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 6559,26 грн. та інфляційні втрати в сумі 2342,94 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 борг у загальному розмірі 47234,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 4 квітня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Також ухвалою суду від 7 травня 2024 року провадження по справі за позовом АТ «Криворізька теплоцентраль» в частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією було закрито через смерть останнього 19.07.2022 року.

Представник позивача, ОСОБА_4 , не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи повідомленими про наявність даного позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до них, не висловили заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та не скористались своїм правом на подання відзиву на позов.

На підставі переліченого суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам.

Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання.

На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно.

Згідно із особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що він відкритий по мрн. АДРЕСА_1 , опалювальна площа якої за розшифруваннями нарахування позивача становить 43,1 кв. м.

Як вбачається із розрахунків АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість споживачів з наданої останнім теплової енергії по мрн. АДРЕСА_1 за період з 01.03.2016 року по 31.12.2023 року становить 38129,48 грн. та борг за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.12.2023 року становить 205,56 грн.

Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачам послуг з опалення та гарячого водопостачання підтверджується: Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» від 17 жовтня 2014 року та від 31 березня 2015 року, до якої були внесені зміни постановами від 11 червня 2015 року, від 9 червня 2016 року, 28 грудня 2017 року.

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що розмір несплачених споживачами послуг з теплової енергії підтверджено відповідними тарифами та розрахунком позивача по мрн. АДРЕСА_1 .

Також суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц.

Так на підставі розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості споживачів з 01.03.2016 року по 31.12.2023 року вбачається, що останні заборгували за спірний період позивачу з 3% річних в розмірі 2342,94 грн. та з інфляційних втрат у розмірі 6559,26 грн.

Суд зазначає, що за інформацією від 3 квітня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру та від 9 квітня 2024 року з Реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 3 червня 1983 року, в той час коли ОСОБА_2 з 26 серпня 2016 року була знята з реєстрації по АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Натомість, за ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи зареєстрованими по мрн. АДРЕСА_1 та користуючись житлово-комунальними послугами з постачання централізованого опалення, несуть відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати, тому повинні відповідати за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до них позовом.

Однак суд зазначає, що оскільки відповідачка, ОСОБА_2 , не зареєстрована по мрн. АДРЕСА_1 з 26.08.2016 року, а доказів користування нею послугами за такою адресою представниками позивача за період з 27.08.2016 року по 31.12.2023 року не надано суду, то така відповідачка не несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг позивача, починаючи з 27.08.2016 року, тому не повинна відповідати за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до неї позовом в цій частині.

Таким чином в задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з опалення за період з 27.08.2016 р. по 31.12.2023 р. через недоведеність заявлених в цій частині вимог слід відмовити.

При цьому суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог за період з 12.03.2017 року по 31.12.2023 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20.

Отже, суд дійшов висновку, що позов АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як солідарних відповідачів, на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості з послуги з опалення за період з 01.03.2016 року по 26.08.2016 року в сумі 846,24 грн. (339,97 + 506,27 = 846,24).

Натомість, за період з 27.08.2016 року по 31.12.2023 року з ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню заборгованість за послуги з опалення в сумі 37283,24 грн. (38129,48 - 846,24 = 37283,24).

При цьому з ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 31.12.2023 року в сумі 205,56 грн.

Також, зважаючи на викладене, за період з 01.03.2016 року по 26.08.2016 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає солідарному стягненню заборгованість з 3% річних в розмірі 88,84 грн. (59,94 + 28,90 = 88,84) та з інфляційних втрат у розмірі 319,29 грн. (214,52 + 104,77 = 319,29).

Натомість, за період з 27.08.2016 року по 31.12.2023 року з ОСОБА_3 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню заборгованість з 3% річних в розмірі 2254,10 грн. (2342,94 - 88,84 = 2254,10) та з інфляційних втрат у розмірі 6239,97 грн. (6559,26 319,29 = 6239,97).

Також відповідно до ст. 141 ЦПК суд також стягує з відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , витрати позивача з оплати судового збору в сумі 3028 грн. на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» в рівних частках з кожного відповідача, тобто по 1514 грн. (3028 / 2 = 1514).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за період з 01.03.2016 року по 26.08.2016 року заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 846,24 грн., з 3% річних в сумі 88,84 грн. та з інфляційних втрат в сумі 319,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за період з 27.08.2016 року по 31.12.2023 року заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 37283,24 грн., за абонентське обслуговування в сумі 205,56 грн., з 3% річних в сумі 2254,10 грн. та з інфляційних втрат в сумі 6239,97 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати з оплати судового збору в сумі 3028 грн., тобто по 1514 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 7 травня 2024 року.

Позивач: Акціонерне товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Електрична 1.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації в АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов