Справа № 712/9724/20
Провадження №4с/712/22/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

Головуючого судді Токової С.Є.

при секретарях Білик О.Ю. Руденко А.В.

з участю скаржника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси скаргу ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зацікавлена особа ( стягувач) ОСОБА_3 про зупинення дії постанови про арешт коштів боржника та зобов"язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ), зацікавлена особа ( стягувач) ОСОБА_3 про зупинення дії постанови про арешт коштів боржника та зобов"язання вчинити дію. Просить суд, з урахуванням заяви від 15.03.2024, зупинити дію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2024, дію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.01.2024, про стягнення виконавчого збору від 23.01.2024 у виконавчому провадженні № 73909794 та зобов`язати стягувача повернути усі проти правоно вилучені кошти на його карткові рахунки.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 73909794 з примусового виконання виконавчого листа № 712/9724/20, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 16.01.2024 про стягнення з нього грошових коштів в сумі 15729 грн. Про існування виконавчого листа він дізнався після відрахування з його карткових рахунків грошових коштів.

Зазначив, що ним до Верховного суду було подано касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2023 та постанову Черкаського апеляційного суду від 06.12.2023. Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2024 відкрито касаційне провадженняу справі № 712/9724/24, а відтак скаржник вважає, що існують усі підстави для зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, оскільки рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист не набрало законної сили, а тому він не може бути боржником у виконавчому провадженні. Списання його особистих коштів із рахунків є протиправним та незаконним.

У зв`язку з викладеним, за захистом своїх прав він змушений звернутися до суду з указаною скаргою

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року скаргу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, з викладених у ній підстав.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала протии задоволення скарги, вважла, що державний виконавець діяв у межах передбачених чиним законодавством норм.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів скарги судом встановлено, що 23.01.2024 державними виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Петровською В.А. відкрито виконавче провадження № 73909794 з примусового виконання виконавчого листа № 712/9724/20, виданого 16.01.2024 Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 15729,00 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23.01.2024, про стягнення виконавчого збору від 23.01.2024 та про арешт коштів боржника від 05.02.2024, відповідно до якої державним виконавцем постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні кошти, що містяться на відкритих/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням викоанвчого збору /основної винигороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 17 582,65 грн.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини 1, пунктом 7 частини 3 статті 18 цього Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеномустаттею 35-1Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно положень Закону основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 п.1 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 52 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

06.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зупинення дії постанови про арешт коштів від 05.02.2024 у зв`язку з оскаржуванням ним рішень у касаційному порядку.

Слід зазначити, що згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Під час розгляду указаної скарги судом не установлено порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства під час накладення арешту на кошти ОСОБА_1 .

Щодо посилання ОСОБА_1 на обов`язок державного виконавця зупинити виконавчі дії, суд вважає їх безпідставним, оскільки статтею 34 Закону України " Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік обставин за яких державний виконавець зупиняє виконавчі дії, і такої підстави як отримання ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження цей перелік не містить.

Крім того, станом на час винесення державним виконавцем постанови про відкриття провадження та арешту коштів, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2022 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 06.12.2023 по справі № 712/9724/20 набрали законної сили.

Таким чином, виходячи із дослідженого, суд вважає, доводи заявника необґрунтованими, а дії державного виконавця правовірними, та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених у скарзі вимог.

На підставівикладеного,керуючись ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст ухвали складено 07 червня 2024 року.

Головуючий: С.Є. Токова