Справа № 185/1617/23
Провадження № 2/185/105/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 травня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участі секретаря судового засідання Преображенської, представника позивача адвоката Остапуля Н.П., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В обгрунтування позову зазначила, 14 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. В період перебування у шлюбі, 30.11.2012 за договором купівлі-продажу за спільні сумісні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку оформили на відповідача. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2021 року шлюб між нею і відповідачем розірвано.

Просить суд визнати за нею і відповідачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності за кожним по 1/ 2 частці квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в повідомленням (викликом) сторін.

Відзив на позов відповідач не надав.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, та пояснила, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти подружжя, які вони назбирали.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що з 14 грудня 2007 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2021 року (а.с. 5).

30 листопада 2012 року, тобто в період перебування у зареєстрованому шлюбі, було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого покупцем квартири є ОСОБА_1 , ціна продажу становить 130 000 грн.( а.с. 6).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів право власності на спірну квартиру 30.11.2012 року зареєстровано за відповідачем (а.с. 7).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що є матір`ю позивача по справі ОСОБА_2 . Спірна квартира була придбана за 130 000 грн. - кошти сторін по справі, як подружжя. Донька з чоловіком працювали, крім того відповідач мав підробітки, а вона (свідок) допомагала продуктами харчування з городу та консервацією, і таким чином сім`я її доньки збирала кошти на квартиру. Проте їм не вистачило, і вони взяли в борг двадцять тисяч гривень у її (свідка) рідного брата. Потім брату борг віддали.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що почала дружити з позивачкою ще до шлюбу останньої, є хрещеною старшої дитини сторін по справі. Постійно спілкувалась з подружжям ОСОБА_5 та приходила до них у гості. Зі слів як позивача, так і відповідача їй відомо, що, перебуваючи у шлюбі, вони збирали кошти на спірну квартиру, але їм не вистачило 20 000 гривень, які подружжя взяло у борг у дядька позивача. Збираючи кошти, подружжя на всьому економило, відповідач підробляв.

Згідно положень ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.ст. 69,70 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про задоволення позову.

На підставі вищевказаного, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при подачі до суду позовної заяви, а саме повернути судовий збір в розмірі 536,80 грн., стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись ст. 76, 81, 141, 142, 263, 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 спільне сумісне майно наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2 ,адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/ 2 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/ 2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого позивачем при подачі до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовної заяви згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 31 січня 2023 року, а саме повернути судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін