Справа № 604/274/24
Провадження № 2/604/154/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі:

секретаря судових засідань Костів О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року представник КС «СуперКредит» звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовує тим, що 13 квітня 2020 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №СК39/016/20/7199С про надання коштів у позику на суму 11055 гривень 16 копійок. Того ж дня між сторонами було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії, відповідно якого вони погодили, що позивач надає відповідачу транш розмірі 11055 гривень 16 копійок, за наслідками якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору про транш №1 складає 11055 гривень 16 копійок та погоджено графік платежів. Таким чином відповідачка отримала кредит в сумі 11055,16 гривень і зобов`язувалась сплачувати проценти, які нараховуються на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 78% річних.

Позивач вказує, що відповідачкою було порушено умови кредитного договору, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця і станом на 14 лютого 2024 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 6038,95 гривень, яких: 3498,18 гривень - сума несплаченого тіла кредиту за період з 23 грудня 2021 року по 14 лютого 2024 року та 2540,77 гривень сума несплачених процентів за період з 23 грудня 2021 року по 14 лютого 2024 року.

У зв`язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 6038 гривень 95 копійок, а також понесені судові витрати на правову допомогу та сплату судового збору.

В судове засідання представниця позивача не з`явилась, подала до суду заяву, згідно змісту якої просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала.

Відповідачка в призначене судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно змісту якої просила справу розглянути за її відсутності. Заявлені позовні вимоги не визнає та вказує що стосовно неї як боржника вже відкрито виконавче провадження щодо спірного кредитного договору, в якому позивач за даним позовом є стягувачем.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

10 лютого 2022 року Підволочиським районним судом Тернопільської області було ухвалено рішення, яким позов кредитної спілки «СуперКредит» (юридична адреса: 01033, м. Київ, вул..Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 3, ) до ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість за кредитним договором №СК-39/016/20/71/99С від 13 квітня 2020 року в сумі 19020,39 грн. (дев`ятнадцять тисяч двадцять гривень тридцять дев`ять копійок), з яких 7117,47 грн. прострочене тіло кредиту, 11902,92 грн - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 20 травня 2020 року по 22 грудня 2021 року, а також судові витрати: 2400,00 грн. правової допомоги та 2270,00 грн - судового збору. Даним рішенням встановлено та відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню (оскільки воно набрало законної сили), що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором №СК-39/016/20/71/99С від 13 квітня 2020 року загальна заборгованість відповідача перед КС Супер Кредит станом на 22 грудня 2021 року, складає 19020,39 грн., чим істотно порушено інтереси позивача.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №69317752 від 02 липня 2022 року, Підволочиським відділом державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Суперкредит» заборгованості за крединим договором №СК-39/016/20/7199С.

Згідно довідки №17700 виданої 07 травня 2024 року Збаразьким відділом Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області, на примусовому виконанні у даному відділі перебуває виконавче провадження № 69317752 від 02 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Суперкредит» заборгованості за крединим договором №СК-39/016/20/7199С від 13 квітня 2020 року в сумі 19020,39 грн, а також судових витрат. По даному виконавчому провадженню стягнуто 14096 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яку вже було стягнено з відповідачки на користь цього самого позивача рішенням суду, однак за період вже після зазначеного судом періоду сплати заборгованості і до подання даного позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до відповідача про виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, позовні вимоги КС «СуперКредит» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №СК-39/016/20/71/99С від 13 квітня 2020 року є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір відшкодуванню позивачу не підлягає.

Згідно положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст.258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд Тернопільської до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Н.Б. Сташків