Номер провадження: 22-ц/813/2738/24
Справа № 522/3250/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/3250/23

Номер провадження: 22-ц/813/2738/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Ковтун Ю.І. 26 вересня 2023 року, повний текст рішення складений 26 вересня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21.09.2020 року в загальній сумі - 106 400,00 грн.. Також позивач просить стягнути судові витрати (а. с. 1).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21.09.2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого він надав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти у сумі - 28 000 грн., що еквівалентно - 1 000 доларів США, строком на 12 місяців. За умовами цього договору з відповідача на його користь, крім суми позики, підлягає стягненню: - відсотки за користування позикою у розмірі - 2% на день, за період - з 21.09.2020 р. по 17.02.2021 р., в розмірі - 78 400 грн.; - штраф у розмірі - 28 000 грн..

ОСОБА_2 суму позики не повертає, у зв`язку із чим ОСОБА_1 змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

17.04.2023 року до суду першої інстанції надійшли пояснення від ОСОБА_2 , які за своєю суттю є відзивом на позов, в яких він вказує, що у зв`язку з арештом його рахунків у Приватбанку він позичив гроші у позивача для оплати комп`ютера. Позику брав на короткий термін, оскільки був впевнений, що на протязі 10-ти 15-ти днів арешт з рахунків буде знятий. Просить відмовити в задоволені позову у зв`язку з відсутністю його вини (а. с. 12).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 (а. с. 25 - 28).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доводи позивача про боргові зобов`язання відповідача ґрунтуються не на оригіналі боргового зобов`язання, а на копії договору позики та розписки ОСОБА_2 .. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а не її копія чи документ, виготовлений за допомогою технічних засобів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог (а. с. 33).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що єдиною підставою для відмови у позові було - відсутність оригіналу договору позики та розписки. Апелянтом до апеляційної скарги додано оригінал договору позики від 21.09.2020 року та розписку про отримання грошей.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача в апеляційному суді

18.01.2024 року від ОСОБА_2 надійшли пояснення, які за своєю суттю є відзивом на апеляційну скаргу. Вказані пояснення за своїм змістом аналогічні поясненням Кузнєцова, наданим у суді першої інстанції (а. с. 53).

Дане пояснення надійшло на адресу апеляційного суду засобами електронної пошти. З відмітки на документі вбачається, що відсутній електронний цифровий підпис зазначеного електронного документу.

Колегія суддів зауважує, що частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2023 року залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків (а. с. 41 - 41 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі - 536,80 грн.. Кошти зараховано до Державного бюджету України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2023 року (а. с. 49 - 49 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти про отримання (а. с. 51).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти про отримання (а. с. 52).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа з ціною позову (106 400 грн.) є малозначною, тому згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі, визначені відповідно до них правовідносини

21.09.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі - 28 000 грн., що еквівалентно - 1 000 доларів США, строком на 12 місяців.

За умовами договору, плата за користування коштами не стягується, якщо позика буде повернута на протязі місяця.

У разі не здійснення платежу до 21.10.2020 року процентна плата буде складати - 2% в день, тобто - 732% річних від суми позики, тобто - 560 грн. в день, починаючи з 21.09.2020 року.

Також, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі - 1% від суми позики в розмірі - 280 грн. за кожну добу прострочки платежу, починаючи з 20.10.2020 року.

У разі прострочення платежу на 10 днів, тобто після - 21.10.2020 року, стягується штраф у розмірі суми позики.

Позичальником умови договору позики з повернення суми позики не виконанні.

Між сторонами виникли правовідносини з договору позики.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Дослідженими апеляційним судом оригіналом договору позики підтверджується той факт, що між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 28 000 грн., що еквівалентно - 1 000 доларів США, які він зобов`язується повернути у строк - до 31.09.2021 року. Вказаний договір був підписаний зі сторони позичальника особисто відповідачем ОСОБА_2 ..

За умовами договору, плата за користування коштами не стягується, якщо позика буде повернута на протязі місяця.

Відповідно до п. 3.2. договору у разі не здійснення платежу до 21.10.2020 року процентна плата буде складати - 2% в день, тобто - 732% річних від суми позики, тобто - 560 грн. в день, починаючи з 21.09.2020 року.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що позикодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі - 1% від суми позики у розмірі - 280 грн. за кожну добу прострочки платежу, починаючи з 20.10.2020 року.

У разі прострочення платежу на 10 днів, тобто після 21.10.2020 року, стягується штраф у розмірі суми позики (п. 6.2.).

Укладаючи договір позики на вказаних вище умовах, відповідач свідомо, шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе ризик невиконання умов договору та умови відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання.

З оригіналу розписки від 21.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі - 28 000 грн..

Приписами статей 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦКУ).

Згідно зазначеного у позові розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 в загальному розмірі складає - 106 400 грн., з яких: - заборгованість за відсотками за період з 21.09.2020 р. по 17.02.2021 р. 78 400 грн.; - штраф 28 000 грн..

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої палати ВС (пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні правові позиції висвітлені в постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12, а також від 24.10.2011 року в справі №6-38цс11.

Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків у розмірі - 78 400 грн. за період - з 21.09.2020 р. по 17.02.2021 р., тобто в межах визначеного договором строку надання позики (21.09.2020 р. 21.09.2021 р.), тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення штрафу в сумі 28 000 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням

є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 6.2 Договору позики від 21.09.2020 р. у випадку прострочки платежу на 10 днів, після 21.10.2020 р. стягується штраф у розмірі суми позики. Оскільки встановлено, що строк виконання зобов`язання з повернення позики настав 21.09.2021 р., з позовом позивач звернувся 15.02.2023 р. (а. с. 5), тобто після настання строку виконання зобов`язання, тому вимоги про стягнення штрафу в сумі 28 000 грн. підлягають задоволенню

Колегія суддів також приймає до уваги, що відповідач як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції не заперечував факт укладення договору позики та отримання коштів (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Крім того, відповідач жодних заперечень, контр розрахунків щодо розміру заборгованості ні у суді апеляційної інстанції, ні в апеляційному суді не надав.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості по відсоткам та штрафу за договором позики не ґрунтується на законі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачка ОСОБА_2 відсотків за користування коштами та штрафу в загальному розмірі 106 400 грн. підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги є доведеними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі за вищевказаного обґрунтування.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч. 2 п. п. 1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, тому ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі - 1 076,60 грн. (а. с. 4), у суді апеляційної інстанцій в розмірі 1 610,40 грн. (а. с. 38, 48), які документально підтверджені, тобто у загальному розмірі 2 687,00 грн..

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 21.09.2020 року станом на 23.11.2022 року в загальному розмірі - 106 400 (сто шість тисяч чотириста) грн. 00 коп., з яких: - заборгованість за відсотками 78 400 (сімдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп.; - штраф 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн.. 00 коп..

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2 ) судовий збір у загальному розмірі 2 687 (дві тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе