Провадження № 2/127/3265/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Яковенка Д.О.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Тетевої-Родюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності і просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року; визнати квартиру загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, сторони мали спільний бюджет, плани на майбутнє, постійно відпочивали і подорожували, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки. 11.09.2008 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири у АДРЕСА_1 у сторін склались усталені стосунки. Спільне майно, а саме спірна квартира була придбана сторонами за спільні кошти та оформлено договором іпотеки, який був виплачений сторонами разом в зареєстрованому шлюбі 25.07.2012. До зареєстрованого сторонами шлюбу, сторони під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу планували неодноразово вагітність та чекали на народження дитини. Оскільки позивач була вагітною від відповідача, але були ускладнення в період вагітності, вони втратили дитину. В подальшому, 06 березня 2009 року сторони зареєстрували шлюб та від вказаного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як подружжя сторони проживали однією сім`єю спочатку за адресою проживання батьків позивача, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.09.2008 за адресою АДРЕСА_1 та спільно виховують дитину. Отже, квартира, загальною площею 48,6 кв. м., житловою площею 27,5 кв.м., є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З метою визнання майна спільною сумісною власністю необхідно встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року, оскільки позивач та відповідач мають право при поділі майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, отримати рівні частини вказаного майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Яковенко Д.О. позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Тетева-Родюк І.О. позовні вимоги не визнали, надали пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с. 73-79). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що викладені у позовній заяві обставини щодо спільного проживання що з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року однією сім`єю без укладення шлюбу відповідач не визнає, вказані твердження не відповідають дійсності. Сторони познайомились в листопаді 2004 року на день народженні ОСОБА_4 , сина їх спільних друзів. Протягом 2004-2008 років, а саме до літа 2008 року включно, відповідач проживав у м. Києві, де працював та орендував житло разом зі своїм товаришем, що підтверджується, зокрема, трудовою книжкою відповідача. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 і лише 14.02.2006 року шлюб між ними було розірвано. Напередодні розірвання попереднього шлюбу приблизно з січня 2006 року сторони почали зустрічатися, однак їх відносини були на відстані, оскільки позивач проживала у м. Вінниці, а відповідач продовжував проживати та працювати у м. Києві і лише іноді приїздив до м. Вінниці. 10.11.2006 року відповідачем у особисту приватну власність була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Влітку 2008 року відповідач повернувся у м. Вінницю у зв`язку з економічною кризою та хворобою матері та проживав у квартирі батьків, а позивач мешкала в цей час у своїх батьків. В цей час сторони почали бачитися частіше, однак мешкали окремо, спільного господарства не вели, однією сім`єю не проживали. 02.09.2008 відповідачем зазначена квартира за адресою: АДРЕСА_3 була продана та 11.09.2008 відповідач придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Під час купівлі вказаної квартири сторони однією сім`єю не проживали, спільного господарства не вели. Квартира була придбана відповідачем за особисті кошти, належні відповідачеві від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка була продана за 9 днів до дати придбання квартири по АДРЕСА_4 . Іпотека, про яку позивач зазначає, бралась відповідачем до шлюбу та спільного проживання з позивачем з метою здійснення меблювання та ремонту у придбаній квартирі. Однак, оскільки у цей час у відповідача хворіла мати, спільним життям з позивачкою не проживав, то відповідач квартиру за адресою: АДРЕСА_1 здавав в оренду, а сам проживав з батьками та виплачував іпотеку. У грудні 2008 року позивач завагітніла, однак на початку вагітності позивача, фактично до моменту реєстрації шлюбу, відповідач все ще не проживав з позивачем разом, а лише навідувався до позивача та її батьків, де позивач проживала, досить часто залишався на ночівлю. У квартиру за адресою: АДРЕСА_1 сторони переїхали вже після реєстрації шлюбу. Оскільки придбання відповідачем спірної квартири було здійснено до шлюбу за особисті кошти, однією сім`єю сторони у зазначений час не проживали, спільного господарства не вели, квартира не може бути визнана спільною сумісною власністю.

Свідок ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою позивачки та свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивачки, суду пояснили, що у 2004 році позивач познайомилася з відповідачем на святкуванні дня народження дитини друга відповідача, потім вони почали зустрічатися. В 2005 році вони поїхали у м. Київ, де разом проживали як сім`я і працювали. Після повернення з м. Києва ОСОБА_8 з ОСОБА_9 проживали в квартирі батьків позивачки. Ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 допомагала робити мати позивачки, купувала необхідні для цього матеріали.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою сторін (кв. АДРЕСА_5 , суду пояснила, що з сторонами по справі вона познайомилася в 2009 році. Ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 робили мати та вітчим позивачки. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що позивач отримала від батька гроші за продану кімнату в гуртожитку, за рахунок яких було погашено заборгованість за договором іпотеки по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що сторони по справі його знайомі. Зі слів брата свідка, а саме ОСОБА_12 , свідку відомо, що протягом двох років, приблизно 2006-2007р.р., його брат ОСОБА_12 та відповідач ОСОБА_2 разом винаймали квартиру у м. Києві та проживали в ній. Свідок одного разу приїзджав у м. Київ до брата, заходив до нього в квартиру, але позивачку там свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_13 , який є рідним братом відповідача, суду пояснив, що з 2004 року відповідач ОСОБА_2 проживав і працював в м. Києві, де відповідач винаймав житло разом з ОСОБА_14 , братом свідка ОСОБА_11 . У 2008 році відповідач повернувся у м. Вінниця в квартиру батьків, тому що захворіла мати і відповідач працював вдома. Свідок декілька разів був у брата в гостях у м. Києві, однак позивачку він там не бачив і що вони разом проживали у м. Києві йому невідомо. Після одруження, його брат почав проживати з позивачкою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є кумами сторін по справі, суду пояснили, що сторони познайомилися в листопаді 2004 року на святкуванні дня народження їх старшого сина. Сторони почали зустрічатися на початку 2006 року. Коли відповідач приїзджав з м. Києва у м. Вінницю, він ходив до позивачки, вони зустрічалися. Також позивач їздида до відповідача у м. Київ. В серпні 2008 року відповідач переїхав з м. Києва у м. Вінницю, жив у своїх батьків. В 2009 році сторони одружилися, робили ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02.09.2008, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1959, відповідач ОСОБА_2 продав належну йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.11.2006 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дібровою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за №5309, зареєстрованого в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» 23.11.2006 року записаного в реєстрову книгу під №228 за реєстровим №18/19212, однокімнатну квартиру загальною площею 30,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 за 213400 грн., що еквівалентно 44000 доларам США, виходячи із визначеного сторонами курсу валюти за 1 долар США = 4,85 грн. (а.с. 105-106).

В подальшому, 11.09.2008 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №2197, відповідач ОСОБА_2 купив за 150 000 грн. двокімнатну квартиру загальною площею 48,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Право приватної власності ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 11.09.2008 у ВООБТІ і записано в реєстрову книгу за №485 за реєстровим №1626/43535 (а.с. 13 на звороті).

11.09.2008, між АТ «Український інноваційний банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за умовами якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №01/0027-2008 від 11.09.2008, укладеного між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_2 та додаткових угод до нього, згідно з яким іпотекодержатель на визначених в ньому умовах надає, а іпотекодавець зобовязаний повернути іпотекодержателю в термін до 07.09.2018 кредит в розмірі 12000 доларів США, зі сплатою 15% річних за його користування (а.с. 21-23).

Згідно з довідкою Вінницької філії АТ «Український інноваційний банк» №02-01/1422 від 25.07.2012, у гр. ОСОБА_2 у Вінницькій філії ПАТ «Укрінбанк» станом на 25 липня 2012 року погашено кредит, відсотки та комісії, згідно кредитного договору №01/0027-2008 від 11.09.2008. По даному кредитному договору заборгованість відсутня (а.с. 6).

06.03.2009 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , актовий запис №418, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 7 на звороті).

До 14.02.2006 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_18 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 104).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2023 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_18 ), зареєстрований 06.03.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №418 розірвано (а.с. 132-135).

Згідно з довідкою №21, виданою 25.07.2023 ОСББ «Келецька 86», ОСОБА_1 , 1982 р.н., фактично проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5 на звороті).

Відповідно до Акту про проживаючих, складеного сусідами ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , зі слів ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_1 (дружина) (а.с. 24).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована з 06.01.1999 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією її паспорта громадянина України (а.с. 10-11).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 29.09.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта громадянина України та довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №57542 від 30.08.2023 (а.с. 16-19, 39-40).

Згідно з матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 з квітня 2003 року по квітень 2010 року працював у різних організаціях, місцезнаходження яких у м. Київ, що підтверджується копією трудової книжки відповідача та Витягами з ЄДРПОУ щодо цих товариств роботодавців ОСОБА_2 (а.с. 90-103).

Спірні правовідносини виникли з приводу встановлення факту спільного проживання та визначення правового режиму майна, придбаного за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (частина друга статті 74 СК України).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, право на спадкування за законом.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

За змістом статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Вказана правова позиція викладена в поставові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 583/5445/18 (провадження № 61-4409св20).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві засновано на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей суду та сторін. При цьому принцип змагальності сторін взаємопов`язаний із принципами диспозитивності цивільного судочинства та незалежності суду. Суд досліджує та оцінює надані учасниками справи або витребувані за їх клопотання докази, але, за загальним правилом, збирання доказів не є обов`язком суду (статті 2, 12, 13 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15 зроблено правовий висновок про те, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, і навіть пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Звернувшись до суду, позивач просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року; визнати квартиру загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд вважає, що надані позивачкою ОСОБА_1 світлини (а.с. 136-138) самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між нею та ОСОБА_2 склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї.

Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту, оскільки вони не підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства.

Надані позивачкою довідка ОСББ та Акт про проживання не підтверджують спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства протягом вказаного періоду часу.

Також суд звертає увагу, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі до 14.02.2006 з ОСОБА_5 ,а тому в силу ст. 3 СК України вона мала права члена сім`ї ОСОБА_5 як подружжя на підставі шлюбу.

Позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства протягом вказаного періоду часу.

Крім того, позивач не надала суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 за спільні кошти, а також докази надання позивачкою ОСОБА_1 будь-яких сум на придбання спірної квартири та наявності у неї таких коштів на час придбання ОСОБА_2 спірної квартири.

Разом з тим, відповідач надав суду докази про те, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ним 11.09.2008, тобто до реєстрації шлюбу з позивачкою та після того, як відповідач за декілька днів до купівлі двокімнатної квартири, а саме 02.09.2008, продав належну йому на праві власності однокімнатну квартиру, 11.09.2008 отримав кредит в банку та уклав договір іпотеки, предметом якої була спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд приходить висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 20 грудня 2005 року по 05 березня 2009 року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем протягом вказаного періоду склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а саме ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків, наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги, тощо.

Отже, суд вважає, що позивачкою не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 протягом вказаного періоду до офіційної реєстрації шлюбу між сторонами по справі.

Оскільки позивачкою не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, с.ст. 2, 4, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265, 254 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24.05.2024.

Суддя: