Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1626/24
Провадження № 2/279/901/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені, в порядку спрощеного провадження цивільну справу №279/1626/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що 01 травня 2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, про що було зроблено актовий запис № 115.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі було набуто спільне майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , згідно Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2698 від 12.06.2012 року.

Своєю заявою від 12.06.2012 року вона надала згоду на придбання вищевказаної квартири за гроші, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено, домовленістю між ними відповідно до статті 63 СК України.

Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

22.04.2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 27.04.2024 року.

У встановлений строк відзив на позов та будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя, який регулюється нормами цивільного та сімейного законодавства, а саме положеннями ст.ст.368, 372 ЦК України та ст.ст.60, 70-71 СК України.

Сторони з 01.05.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 виданим 01.05.2004 року.

В період шлюбу сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1 , що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 12.06.2012 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., зареєстрованим в реєстрі за №2698.

Право власності на зазначене майно зареєстровано одноособово на ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

З п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, виділивши позивачу 1/2 частку майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно вказаної норми закону судові витрати у справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1211,20 гривень, що підтверджено квитанцією, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.60, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши у власність ОСОБА_1 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25745589), припинивши на вказану частку право власності ОСОБА_2 .

Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частку квартири квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25745589).

Припинити право спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 02.07.2004 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 14.08.1997 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: О.М.Шульга