Провадження № 22-ц/801/1039/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 рокуСправа № 127/16777/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/16777/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненою,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Федчук Тетяна Мирославівна на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Бойко В.М, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненою.

Позовні вимоги мотивував тим, що позивач, 09.10.2007 року уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», договір іпотеки, за яким він виступив іпотекодавцем забезпечивши вимоги банку, що випливали з кредитного договору №014/035-43/50384, який був укладений між банком та ОСОБА_5 09.10.2007 року. За умовами п.1.1 кредитного договору позичальник ОСОБА_5 зобов`язався повернути банку кредит в розмірі 326 000,00 грн. в строк до 08.10.2017 року, а також сплатити проценти за його користування та виконати інші зобов`язання. При цьому, предметом іпотеки відповідно до п.1.2 є квартира АДРЕСА_1 і належить на праві власності позивачу. Однак, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Спадщину після смерті позичальника прийняли ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які зазначенні позивачем в якості третіх осіб без самостійних вимог. Позивач поставив до відома банк, що позичальник ОСОБА_5 помер, а він як майновий поручитель-іпотекодавець не погоджується забезпечувати зобов`язання по кредитному договору №014/035-43/50384 за будь-яким новим боржником, зокрема спадкоємцями позичальника. Позивач вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо припинення іпотеки, які регулюються ч. 1 ст. 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, посилаючись на правові висновки Верховного Суду у постановах: № 754/7953/16-ц від 22.12.2020 року; № 362/2232/17 від 11.03.2020 року; № 753/22517/17 від 18.03.2020 року; № 124/8891/13-ц від 03.03.2020 року; № 296/10858/16-ц від 29.01.2020 року. Крім того, позивач зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року у справі №127/10983/18 було відмовлено в задоволення позову банку до позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, позивач випадково дізнався, що банк в 2019 році після постановлення судом рішення уклав договір про відступлення прав за договором іпотеки та передав право вимоги до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», який став іпотекодержателем. Таким чином, на квартиру, яка належить позивачу накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, яке не було знято за заявою банку - іпотекодержателя після судового рішення, що є перешкодою у реалізації прав власника, яким є позивач. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати іпотеку, яка встановлена на підставі договору іпотеки, який укладено 09.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , щодо предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 - припиненою.

27 лютого 2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федчук Тетяна Мирославівна, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Зокрема скаржник посилається на те, що зобов`язання за договором іпотеки нерозривно пов`язане з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителя померлого та/або іпотекодавця відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), іпотека визнається припиненою.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Федчук Т.М. апеляційну скаргу підтримала просила суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Системний аналіз змісту статей 371 та 372 ЦПК України дає підстави вважати, що встановлені законом строки розгляду апеляційної скарги мають правове значення при вирішенні питання про відкладення розгляду апеляційної скарги і що саме такий підхід при застосуванні зазначених норм процесуального права узгоджується із принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , було укладено Кредитний договір №014/035-43/50384, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 326 000,00 грн., а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користуванням кредитом, комісії та виконати всі інші зобов`язання (а.с.59-61).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року, між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір іпотеки, посвідченим 09.10.2007 року, Дунаєвською С.М., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим №145-з, на підставі якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно: квартира під АДРЕСА_1 , залагальною площею 75,8 кв.м. (а.с.62-64).

Відповідно до п.6.2 Договору іпотеки право іпотеки, та відповідно і цей договір припиняє чинність у разі: припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не замінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором права власності на предмет іпотеки; розірвання цього договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5803394 від 09.10.2007 року (а.с.5-6).

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.13 зворот).

19.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого директора ВОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» із повідомленням, що ОСОБА_1 , як майновий поручитель по кредитному договору №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року, не погоджується забезпечувати зобов`язання по кредитному договору будь-яким новим боржникам, у зв`язку із смертю ОСОБА_5 (а.с.4).

04.02.2015 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало ОСОБА_1 повідомлення, відповідно до якого вказано, що ЗУ «Про іпотеку» та положеннями договору іпотеки не передбачено, що договір іпотеки може бути припиненим, в зв`язку з смертю боржника за основним зобов`язанням і відмови майнового поручителя забезпечувати зобов`язання новим боржником. Станом на день надання відповіді кредитний договір є діючим, а отже і договір іпотеки також є діючим і не припинив свою дію (а.с.88).

19.01.2015 року ОСОБА_1 поставив до відома банк, що позичальник ОСОБА_5 помер, а він як майновий поручитель-іпотекодавець не погоджується забезпечувати зобов`язання по кредитному договору №014/035-43/50384 за будь-яким новим боржником, зокрема спадкоємцями позичальника, та вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо припинення іпотеки, які регулюються ч.1 ст. 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено повністю (а.с.14-19).

Разом з тим, 28.05.2019 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-5, на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року, який був укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (а.с.72-80).

29.05.2019 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №747, на підставі якого було відступлено права іпотекодержателя за Договором іпотеки, посвідченого 09.10.2007 року Дунаєвською С.М., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим №145-з, який був укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (а.с.81-84).

Відповіднодо Повідомлення №А/280519/8 від 28.05.2019 року ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» повідомило ОСОБА_5 , що 28.05.2019 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-5, на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року, який був укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (а.с.12 зворот).

Відповідно до Повідомлення від 05.06.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомило ОСОБА_1 , що 28.05.2019 року всі права вимоги банку до ОСОБА_5 за кредитним договором №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року були відступлені ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» (а.с.11).

Листом №81-26-4/247 від 07.02.2023 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно повідомило ОСОБА_1 , що 28.05.2019 року право вимоги за кредитним договором №014/035-43/50384 від 09.10.2007 року було передано третій особі ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Таким чином, наразі між банком та ОСОБА_1 відсутні договірні відносини в частині виконання зобов`язань (а.с.4 зворот).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що станом на день розгляду справи кредитні зобов`язання, які забезпечувались іпотекою не виконанні, при цьому кредитний та іпотечний договори є чинними, правомірними та не визнані в установленому законом порядку недійсними, а тому відсутні підстави для визнання іпотеки припиненою. Згідно пункту 6.2 договору іпотеки він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором, вважає, що строк дії іпотеки не закінчився і підстави для зняття заборони на відчуження будинку відсутні.

Однак із таким висновком суду неможливо погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави припинення іпотеки визначені ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Так, ч. ч. 1-2 ст. 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з не залежних від нього, зокрема у результаті його смерті.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ст. 1282 ЦК України).

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) сформулювала правову позицію щодо наявності/відсутності згоди іпотекодержателя в разі зміни боржника за основним зобов`язанням.

Зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем).

У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем) порука та/або іпотека визнаються припиненими.

Отже, в разі відсутності згоди іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем) іпотека визнається припиненою.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, доказів того, що ОСОБА_1 надавав згоду на забезпечення виконання основного зобов`язання новими боржниками матеріали справи не містять. , тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Про необхідність встановлення таких фактичних обставин йдеться у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі № 357/10369/20, обставини якої є подібними до обставин справи, яка переглядається.

Існування не припиненої іпотеки за вказаним вище іпотечним договором при відсутності згоди іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником порушує право власності позивача на належну йому квартиру, тому його вимога про припинення іпотеки у зв`язку зі смертю боржника, зобов`язання якого були забезпечені такою іпотекою, як така, що доведена вказаними вище доказами і відповідає вимогам закону та релевантним висновкам Верховного Суду, що були наведені вище, підлягає до задоволення.

Зважаючи на вище викладене, доводи апеляційної скарги представника позивача заслуговують на увагу.

За ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог позову.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Федчук Тетяна Мирославівна - задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 рокускасувати і ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Визнати іпотеку, квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором який укладено 09.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 - припиненою.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» () на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 858,88 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1288,32 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник