Провадження № 2/202/1070/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кіблицької Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Савич В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська подано позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення обтяження.

В обгрунтування позову зазначено, що згідно свідоцтва ВРЛ №638870, реєстровий номер 569, від 25.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шурпіновим В.І., ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі акта про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна, затвердженого начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби, належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" ДОР, 19.09.2011 року № 31354669. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.12.2021 року вбачається існування заборон відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: № 7533909, зареєстроване 09.07.2008 року, підстава обтяження - іпотечний договір, 10666, 09.07.2008, приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 721041. Власник ОСОБА_2 ; № 10062684, зареєстроване 22.07.2010 року, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ № 149842, 06.04.2010, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 ; № 7533973, зареєстроване 31.03.2009 року, підстава обтяження - договір про відступлення прав за іпотечним договором, 31, 19.03.2009, ОСОБА_4 ПН ХМНО, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель - Відкрите акціонерне товариство "СЕБ Банк", іпотекодатель - ОСОБА_2 .

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. 12.12.2023 року через підсистему "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на підставі рішення НБУ від 20.05.2016 року № 8 "про віднесення ПуАТ "Фідобанк" до категорії неплатоспроможних. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 року № 783 "про запровадження тимчасової адміністрації у ПуАТ "Фідобанк" та делегуванню повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно якого у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 20.05.2016 року, призначено уповноважену особу фонду та делеговано всі повноваження. Після цього розпочато процедуру банкрутства вказаного банку. З 16.11.2022 року вирішено повноваження під час ліквідації ПуАТ "Фідобанк", визначені ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", здійснювати Фондом безпосередньо. Зазначає, що Фонд гарантування вкладів не є правонаступником банку та є неналежним відповідачем.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду, між ОСОБА_2 та ПАТ "Фідобанк" був укладений кредитний договір від 09.07.2008 року № 101-В/52. Заборгованість за даним кредитним договором у сумі 94593,99 доларів США була погашена в зв`язку із продажем кредитного портфеля згідно договору про відступлення права вимоги № 24 від 29.11.2013 року. Відповідно до даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду, забезпечення за даним кредитним договором, а саме за договором іпотеки від 09.07.2008 року, було списано з балансу ПуАТ "Фідобанк" 27.07.2011 року у зв`язку з примусовою реалізацією заставного майна.

Згідно свідоцтва ВРЛ №638870, реєстровий номер 569, від 25.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шурпіновим В.І., ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі акта про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна, затвердженого начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби, належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Особливості припинення банку як юридичної особи згідно з частиною четвертою статті 104 Цивільного кодексу України встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банк може бути ліквідований: за рішенням власників банку; у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Отже, банк, який є Іпотекодержателем за іпотечним договором, ліквідований. Ліквідація банку здійснена без правонаступників.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 17 ЗУ "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, та відповідно припиняє дію іпотечний договір, то заборона, накладена у зв`язку з його укладенням, також є такою, що припинилась.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу продовжує знаходитись в реєстрі прав власності на нерухоме майно з обтяженнями про іпотеку та заборону, оскільки ні ПуАТ "Фідобанк", ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не здійснили необхідних дій пов`язаних з припинення обтяження на вказане нерухоме майно.

В статті 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.321 ЦК України).

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуженню нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

ПуАТ "Фідобанк" та/або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не виконали зобов`язань щодо звернення до нотаріуса із заявою про зняття заборон з нерухомого майна, яка наразі є чинною.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення щодо застосування положень статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаний з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Вимоги особи, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (правовий висновок Верховного Суду України від 15.03.2013р. у справі № 6-26цс13).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Безпосередньо порядок зняття заборон відчуження нерухомого майна регламентований пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п. 5.1 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателям права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателям предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Згідно із п. 5.3 вказаної глави, як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобов`язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов`язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. При знятті заборони на примірнику правочину, що залишається у справах нотаріуса, проставляється відмітка про зняття заборони, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка.

У відповідності до п.п. 5.4, 5.5 про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Повідомлення судових або слідчих органів та органів державної виконавчої служби про зняття арешту після опрацювання повертається нотаріусом ініціаторам звернення. Копія такого повідомлення залишається у справах нотаріуса.

Пунктом 6 глави 15 розділу II Порядку передбачена реєстрація зняття заборони відчуження та арешту майна. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Зняття заборони є завершальною стадією вчинення нотаріальної дії, передбаченої ст. 73 Закону України «Про нотаріат», та здійснюється виключно нотаріусом.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була реалізовано на прилюдних торгах (аукціоні) на погашення іпотечного зобов`язання, покупцем якого є позивач.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, як власника нерухомого майна, внаслідок чого він позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати, необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4,5,12,30,43,81,174,175,177,237,263-265,268, 354-356 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,Конституції України,Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 22,23, 316, 317, 319, 321, 391, 396 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення обтяження - задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва ВРЛ;638870, реєстровий номер 569, від 25 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шурпіновим Василем Івановичем, зареєстроване КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" ДОР, 19.09.2011 року, реєстраційний номер 721041, які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

№ 7533909, зареєстроване 09.07.2008 року, реєстратор - приватний нотаріус Бондар І.М., тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава обтяження - іпотечний договір, 10666, 09.07.2008, приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М., об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 721041. Власник ОСОБА_2 ;

№ 10062684, зареєстроване 22.07.2010 року, реєстратор - Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр", тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ № 149842, 06.04.2010, Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , об`єкт обтяження: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 ;

№ 7533973, зареєстроване 31.03.2009 року, реєстратор - Приватний нотаріус Лазарев В.М., підстава обтяження - договір про відступлення прав за іпотечним договором, 31, 19.03.2009, ОСОБА_4 ПН ХМНО, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель - Відкрите акціонерне товариство "СЕБ Банк", іпотекодатель - ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя Д.А. Кіблицька