Провадження № 2/344/2782/24
У Х В А Л А

31 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами заяви адвоката Костюка Володимира Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 6 500 000,00 грн.

Ухвалою від 30 травня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

30.05.2024 адвокат Костюк Володимир Богданович в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, вимогами якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 6 500 000,00 грн. (шість мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), що належать та знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 , а саме: АТ «А-Банк» МФО 307770, р/р: НОМЕР_1 ; АТ «ОТП БАНК» МФО 300528, р/р: НОМЕР_2 ; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, р/р: НОМЕР_3 , р/р: НОМЕР_4 ; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614, р/р: НОМЕР_5 ; АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, р/р: НОМЕР_6 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник покликається на те, що у разі неможливості стягнення суми основного боргу за рахунок готівкових коштів відповідача, таке стягнення можна буде здійснити за рахунок коштів, які знаходяться банківських рахунках відповідача. Разом з цим, у позивача є підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках відповідача, можуть бути відчужені на користь третіх афілійованих осіб у разі повного задоволення позовних вимог позивача. Сума основного боргу, яка виникла у відповідача перед позивачем складає 6 500 000,00 (шість мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 копійок). Дана сума є значною і у позивача є сумніви у тому, що відповідач добросовісно поверне дані кошти.

Позивач переконаний у недобросовісності відповідача виходячи з того, що до сьогоднішнього дня нею не виконано зобов`язання повернути отримані кошти згідно Договору № 07/03-19-1 про надання поворотної фінансової допомоги від 07.03.2019 року та відповідачем було проігноровано письмову вимогу від 03.05.2024 року про повернення позивачу коштів, що призвело до потреби у зверненні до суду з метою захисту своїх порушених прав, що підтверджує мою думку про те, що Відповідач і надалі вживатиме заходів щодо уникнення виконання рішення суду про повернення боргу.

Зазначається, що у відповідача наявні банківські рахунки у наступних банках України, зокрема: АТ «А-Банк» МФО 307770, р/р: НОМЕР_1 ; АТ «ОТП БАНК» МФО 300528, р/р: НОМЕР_2 ; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, р/р: НОМЕР_3 , р/р: НОМЕР_4 ; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614, р/р: НОМЕР_5 ; АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, р/р: НОМЕР_6 . Наявність банківських рахунків у відповідача підтверджується наступними платіжними інструкціями: АТ «А-Банк» - платіжна інструкція № 609 від 01.01.2024; АТ «ОТП БАНК» - платіжна інструкція № 100 від 16.02.2024; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - платіжні інструкції № 610 від 01.01.2024, № 160 від 05.04.2024; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» платіжна інструкція № 99 від 16.02.2024; АБ «УКРГАЗБАНК» - платіжна інструкціям 116 від 13.08.2021. Дані банківські рахунки та кошти на них належать ОСОБА_2 як фізичній осіб, яка не здійснює підприємницьку чи господарську діяльність. Відповідач ОСОБА_2 не розпоряджається грошовими коштами, що знаходяться на даних рахунках для сплати військового збору, єдиного соціального внеску та податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 400/5954/20).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 10.12.2019 № 153ІЗ-19.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою надасть змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Вищенаведене кореспондується з практикою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі 910/3836/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 6 500 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, водночас наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, буде встановлено судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти боржника може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та відсутності у боржника коштів на його виконання.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» (ч. 3 ст. 18) свідчать про те, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт саме на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах, а не на рахунки боржника.

Застосовуючи вжиття заходів забезпечення позову, суд також звертає увагу на те, що у разі задоволення позову рішення суду виконуватиметься у порядку, передбаченому для виконання судових рішень з урахуванням вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких стягнення за виконавчими документами звертатиметься в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відтак, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, які містяться на його банківських рахунках, а також інших фінансових установах, в межах суми позовних вимог, співвідносяться з предметом позову стягнення грошових коштів, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештовані кошти залишаються перебувати у власності та володінні відповідача, а обмежуються лише можливістю розпоряджатися ними.

За таких обставин, вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача, які розміщенні на її банківських рахунках у банківських фінансових установах в межах суми позовної заяви, є обґрунтованими.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд приходить до висновку, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки предметом спору є стягнення боргу, розмір якого становить 6 500 00,00 грн, вбачається, що запропонований позивачем вид забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому слід вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 6 500 000,00 грн. (шість мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), що належать та знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 , крім коштів, що містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та коштів, що необхідні для оплати обов`язкових платежів (зборів), в т.ч. пов`язаних з нарахуванням (виплатою) заробітної плати та інших обов`язкових платежів, а саме: податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску, що належать боржнику.

За змістом ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 260, 261, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Костюка Володимира Богдановича задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі 6 500 000,00 грн. (шість мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), що належать та знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , яка проживає у АДРЕСА_1 , а саме:

АТ «А-Банк» МФО 307770, р/р: НОМЕР_1 ;

АТ «ОТП БАНК» МФО 300528, р/р: НОМЕР_2 ;

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299, р/р: НОМЕР_3 , р/р: НОМЕР_4 ;

АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614, р/р: НОМЕР_5 ;

АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 320478, р/р: НОМЕР_6 ,

крім коштів, що містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та коштів, що необхідні для оплати обов`язкових платежів (зборів), в т.ч. пов`язаних з нарахуванням (виплатою) заробітної плати та інших обов`язкових платежів, а саме: податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску, що належать боржнику, до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.