Справа № 331/1715/23
Провадження № 2/331/89/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування уточненого позову зазначено, що малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в родині, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Дитина перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей ЗМР, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Малолітній ОСОБА_1 , 2014 р.н., до цього часу двічі перебував на обліку служби (управління) у справах дітей ЗМР з 02.03.2017 по 20.04.2021 та з 12.07.2021 по 04.10.2022 з тих самих підстав, що і наразі (проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини). З обліку в 2021 р. та 2022 р. дитина була знята у зв`язку з припиненням підстав перебування на обліку. 15.02.2023 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації ЗМР по Олександрівському району було розглянуто питання про соціальний захист малолітнього ОСОБА_1 , 2014 р.н. За результатами розгляду питання, враховуючи ситуацію в родині, факт систематичного ухилення батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від виконання батьківських обов`язків, прийнято рішення про доцільність звернення до суду з заявою про відібрання малолітнього ОСОБА_1 , 2014 р.н., від батьків, без позбавлення їх батьківських прав. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав; стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня дитина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2023 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначила, що весь комплекс заходів, які проводились відділом, не дав позитивних результатів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив про відсутність доказів неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків.

Представник третьої особи Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 25.02.2014 року, актовий запис № 55.

15.02.2023 року начальником служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Романенко О. порушено клопотання про взяття на облік малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою взяття дитини на облік є неналежне виконання батьківських обов`язків батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Дитина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже перебував на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Наказ про зняття з обліку № 1099 від 04.10.2022 р.

Відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 206 від 15.02.2023 р. «Про взяття на облік», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік, як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини).

Згідно із висновком № 53/0 оцінки потреб сім`ї (соціальна карта № І/45-1-Ж), складеним представниками Служби (управління) у справах дітей ЗМР відділу по Олександрівському району від 27.01.2023 року, за результатами оцінювання потреб сім`ї у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено про низький батьківський потенціал, порушення санітарно-гігієнічних норм. На момент обстеження ОСОБА_2 прийшов додому з ознаками алкогольного сп`яніння. Родина мешкає в приватному трикімнатному будинку, де порушено санітарно-гігієнічні норми, в помешканні брудно, речі невпорядковані, на вікнах та стінах пліснява та грибок, стійкий неприємний запах в будинку.

Відповідно до інформації, наданої Запорізьким міським центром соціальних служб ЗМР від 20.02.2023 р. № 301/03-05, повідомлено, що 14.02.2023 р. спеціалістом відділу соціальної роботи по Олександрівському району ЗМЦСС спільно із С(у)СД відділом по Олександрівському району було здійснено вихід з метою оцінки потреб родини за адресою: АДРЕСА_1 . Соціальні обстеження не відбулись, тому що вдома нікого не було, про що було складено акт соціального обстеження, яке не відбулося № 76. За вказаною адресою було залишено інформацію про послуги, які надає Центр соціальних служб та повідомлення з проханням зв`язатися зі спеціалістами ЗМЦСС.

Згідно з інформацією, наданою Відділом поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 14.03.2023 р. за № 3381/42-2023, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 07.02.2023 року притягувались до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. До відділу поліції № 2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доставлялись 07.02.2023 р. для складання відносно них протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень розміщеної за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/109417784, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.03.2023 року по справі № 331/ 1089/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. У вказаній постанові зазначено, що 07.02.2023 р. о 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння не виконував батьківські обов`язки по догляду за малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило залишення дитини без догляду. Постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.03.2023 року по справі № 331/ 1089/23 набрала законної сили 21.03.2023 року.

Згідно з висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району як органу опіки та піклування № 20.03/01-20-127 від 14.03.2023 року, враховуючи ситуацію в родині, факт систематичного ухилення батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від виконання батьківських обов`язків, роботу, яка систематично, протягом 2017-2023 років проводилась службою та центром, районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування вважає доцільним відібрання малолітнього ОСОБА_1 , 2014 р.н., у батьків ОСОБА_3 , 1985 р.н., та ОСОБА_2 , 1977 р.н., без позбавлення батьківських прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.12.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 , батько малолітнього ОСОБА_1 , ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не усвідомлює своєї батьківської ролі у житті дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу, а комплекс заходів, проведений відділом по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, не призвів до належних результатів та ОСОБА_2 продовжує свідомо нехтувати своїми обов`язками щодо дитини.

Крім того, суд звертає увагу, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, а відповідачем не надано доказів, прагнення до змін з метою поліпшення ситуації, налагодження та підтримання зв`язку з дитиною. Сам лише факт заперечення ОСОБА_2 проти позову не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує належних умов проживання дитини, його повноцінне та належне виховання та утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вищевикладене, виходячи винятково з інтересів дитини, враховуючи наявність факту ухилення відповідача від свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, а також те, що відібрання дитини у батька не позбавляє батьківського обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, то вимоги про стягнення аліментів у розмірі, встановленому законодавством також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 170, 180, 182-183 СК України, ст.ст. 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Запорізький міський центр соціальних служб Запорізької міської ради про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Відібрати неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення його батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.05.2024 року.

Суддя: В.М. Світлицька