Справа № 148/637/24
Провадження №2-о/148/48/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин,-

встановив:

В березні 2024 заявниця звернулася в суд з вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що загиблий ОСОБА_2 був її сином, а вона була його матір`ю. Заява мотивована тим, що 22.03.2023 під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу населеного пункту Богданівка, Донецької області, загинув її син ОСОБА_2 , старший сержант військової частини НОМЕР_1 . Після його загибелі, в лютому 2023 вона, як мати, звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу отримання посвідчення «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби згідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно Постанови від 28.05.1993 №379 «Про членів сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти під час проходження військової служби» посвідчення видається батькам, тощо.

Однак заявниці було відмовлено у видачі посвідчення у зв`язку із неможливістю встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та нею, так як в свідоцтві про народження її сина, серії НОМЕР_2 від 12.03.1977, її як мати записано « ОСОБА_1 », а в її паспорті зазначено « ОСОБА_1 », що є правильним. Дана розбіжність у написанні її імені та по батькові в свідоцтві про народження її сина та у її паспорті ставлять під сумнів їх родинні відносини, а загалом в подальшому утворює їй перешкоду у отриманні посвідчення «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби», що стало підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні заявниця та її представник, адвокат Зубар В.В. заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини. Суду пояснили, що у зв`язку зі смертю сина заявниці ОСОБА_2 неможливо внести зміни в актовий запис про його народження щодо імені та по батькові матері, яке там записано неправильно. В інший спосіб, ніж в судовому порядку, підтвердити факт родинних відносин між заявницею та її загиблим сином неможливо. Просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. В матеріалах справи наявні його письмові пояснення, згідно яких у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні підстави для видачі заявниці посвідчення в зв`язку із неможливістю встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та нею, так як в свідоцтві про народження ОСОБА_2 його матір`ю вказана « ОСОБА_1 », а в її паспорті зазначено « ОСОБА_1 ». Просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого є заявниця, його дружина. При реєстрації народження сина працівником Холодівської сільської ради в свідоцтві про його народження ім`я та по батькові його дружини та матері їх сина помилково записано як « ОСОБА_4 ». Після смерті сина він з дружиною звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання посвідчень «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби». Він вказане посвідчення отримав, та вже отримує пенсію в зв`язку з загибеллю сина, а його дружина вказаного посвідчення не отримала через розбіжності в написанні її імені та по батькові в паспорті та свідоцтві про народження сина.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що загиблий 22.03.2023 ОСОБА_2 був її братом. Вона займалася оформлення документів після його смерті. ЇЇ матері було відмовлено у видачі посвідчення «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» в зв`язку з тим, що свідоцтві про народження брата в графі "матір" ім`я та по батькові матері помилково вказано « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_6 ». Вона звернулася до Тульчинського відділу ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області з приводу внесення змін до актового запису про народження брата, на що їй повідомили, що внести відповідні зміни до актового запису неможливо в зв`язку зі смертю брата.

Вислухавши пояснення заявниці, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 14.02.1998 Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.12.1977 (а.с. 5).

Відповідно до копії картки фізичної особи платника податків ДПІ у Тульчинському районі, виданої 05.10.2004, ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (а.с. 6).

З копії витягу з реєстру Тульчинської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.12.1977 (а.с. 7).

Згідно листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.02.2024 №952/9/2550, адресованого начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 на вих. №914 від 13.02.2024, запропоновано доопрацювати документи на матір загиблого ОСОБА_2 щодо отримання посвідчення «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби» членами сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 12.03.1977 року матір`ю загиблого військовослужбовця вказана ОСОБА_1 , а в паспорті вказана ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 , заповненого російською мовою та виданого 14.01.1951 Красненською с/радою Скадовського району Херсонської області, судом встановлено, що ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком згідно свідоцтва був ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_9 (а.с. 9).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 30.08.1970 Михайлівським с/бюро ЗАГС Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » (а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Холодівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області 12.03.1977, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , записана ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 05.02.2024 №692, виданої ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 , загиблий старший сержант ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Бахмут Донецької області, н.п. Богданівка (а.с. 10).

Відповідно до довідки від 14.03.2024 №34, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 22.12.1977 по даний час. Її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживав разом з нею з 24.01.2001 за адресою АДРЕСА_1 до 15.01.2023. Згідно довідки № 528 від 24.01.2023 з в/ч НОМЕР_7 ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 15.01.2023 по 22.03.2023. Похованням сина ОСОБА_2 займалися батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському району Вінницької області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.06.2023, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 46 років в с. Богданівка Бахмутський район Донецька область (а.с. 37).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини, які є предметом розгляду регулюються п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

У п. 7 даної постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обгрунтованість заяви, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів знайшов підтвердження юридичний факт родинних відносин, а саме що заявниця ОСОБА_1 була матір`ю загиблого 22.03.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .. Приймаючи до уваги, що на заявницю, як матір військовослужбовця, який загинув, під час проходження військової служби, поширюється ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Постанова Кабінету Міністрів України «Про членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», та встановлення даного факту необхідне їй для реалізації свого немайнового правадля отримання посвідчення «Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби», яке надасть їй право на соціальний і правовий захист гарантований державою, та з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити даний факт вона не в змозі, суд вважає можливим задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 223, 247, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була матір`ю загиблого 22.03.2023 року ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06.05.2024.

Суддя Л.А. Штифурко