УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю:

секретаря судового засідання Мелашенко К. В,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Оксюту Т. Г.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року відкрито загальне позовне провадження.

Розпорядженням Тимчасово виконуючого обов`язки керівника апарату Іваницької А. від 16 травня 2023 року № 152 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/31599/21, провадження № 2/760/501/23, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосудді № 468/0/15-23 від 09 травня 2023 року.

На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

19 травня 2023 року ухвалою суду вказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено підготовче судове засідання.

27 лютого 2024 року ухвалою суду замінено сторону у справі № 760/31599/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, а саме - позивача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_4

15 липня 2024 року відповідачем подано до суду клопотання про зупинення провадження, в якому просила зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 760/18795/21.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, про скасування державних актів на право приватної власності на землю та зобов`язання вчинити дію. Предметом зазначеного позову є земельна ділянка, частина якої належить ОСОБА_3 та його правонаступнику ОСОБА_4 , щодо якої також ставиться вимога про розподіл надвірних будівель та споруд, тому вважає, що вирішити спір в межах цієї справи неможливо до розгляду справи № 760/18795/21 за її позовом.

Подальше мотивування клопотання зводиться до надання оцінки ухвали суду в цій справі від 30 квітня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Представник позивача 22 липня 2024 року подав до суду заперечення проти клопотання про зупинення провадження, в яких зазначив, що положеннями статті 120 Земельного кодексу України закріплено загальне правило, згідно з яким «земельна ділянка слідує за нерухомістю, яка на ній розташована», тому розгляд цієї справи жодним чином не залежить від розгляду «земельної» справи за позовом відповідача, тому відсутні підстави для зупинення.

Крім того, зазначене клопотання про зупинення подане повторно, оскільки клопотання з аналогічних підстав вже було розглянуто судом та постановлено ухвалу про відмову в його задоволенні, тому такі дії можна вважати зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами та накласти на неї штраф.

Також у своєму клопотанні відповідач викладає незгоду з ухвалою суду від 30 квітня 2024 року, що є процесуально некоректним, оскільки в апеляційному порядку вони її не оскаржувала.

Відповідач в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Вислухавши сторін, суд, вивчивши матеріали справи та клопотання про зупинення провадження у справі приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Вищевказана норма передбачає зупинення судом провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі №910/12694/18.

Так, предметом розгляду справи № 760/18795/21 є скасування державних актів на право приватної власності на землю та зобов`язання вчинити дію. При цьому ОСОБА_3 був треьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі. Тобто в цій справі не є предметом розгляду державний акт на право приватної власності на землю, який видавався ОСОБА_3 .

В той же час предметом розгляду цієї справи, яку просить відповідач зупинити до набрання законної сили рішенням у справі № 760/18795/21 є поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у справі № 760/18795/21, а також те, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Що стосується визнання дій відповідача зловживанням процесуальними правами, то судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання останньою процесуальними правами.

Суд зауважує, що відповідно до норм чинного законодавства (частина друга статті 44 ЦПК України) визнання дій учасників справи зловживанням процесуальними правами є правом суду, а не його обов`язком.

На підставі викладеного та керуючись статтями 251-252, 253, 259, 260, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. М. Ішуніна