ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/1224/22

провадження № 22-ц/4809/397/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Аджамської сільської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Аджамської сільської ради про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2023 року (суддя Бойко І.А.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до бувшої дружини ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо їх спільної неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 2013 року народження.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є матір`ю ОСОБА_3 , який народився у сторін під час перебування у шлюбі.

18.01.2020 відповідач залишила місце проживання та виїхала з міста. Рішенням суду 25.08.2020 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач із сином ОСОБА_3 не спілкується, не проявляє до нього достатньої материнської турботи, незважаючи на те, що має таку можливість. Навчанням, вихованням та станом здоров`я дитини цікавиться не в достатній мірі. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

Зазначене, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відзив на позов не подавався.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Аджамська сільська рада, про позбавлення батьківських прав, відмовлено.

Суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано переконливих доказів щодо свідомого та навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2023 року скасувати, а його позов до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Аджамської сільської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

В обґрунтування оскарження вказав, що суд неправильно здійснив висновки у справі, не врахував, що відповідач не в достатній мірі спілкується з дитиною. Всі без винятку питання щодо утримання, навчання та лікування дитини вирішує позивач, а участь відповідача у житті дитини обмежена невеликою кількістю побачень, що носять розважальний характер.

Висновок органу опіки та піклування складений з порушенням порядку його складання, оскільки на час засідання комісії батьки дитини були відсутні, позивач на засідання комісії не запрошувався. Крім того, представники органу опіки та піклування перед складенням висновку не спілкувалися з дитиною ОСОБА_3 та не з`ясували його думку.

Вказує, що висновок органу опіки та піклування, не є достатнім та належним доказом у справі, має рекомендаційний характер.

Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивач не створює, є лише небажання матері виконувати батьківські обов`язки, тривалий судовий розгляд це довів, бо відповідач не змінила ставлення до сина.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не поданий.

Рух справи

Ухвалою суду від 29 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

12 лютого 2024 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 27 березня 2024 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

27 березня 2024 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; наступний розгляд справи відкладено на 17 квітня 2024 року.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

17 квітня 2024 року в судовому засіданні позивач підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні. Відповідач та її представник адвокат Васильченко З.С. заперечили щодо вимог апеляційної скарги, зазначили, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ЦПК та скасуванню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідач є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Батьком дитини зазначений ОСОБА_1 (а.с. 11, 12).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2020 у справі № 405/2599/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 13-15).

Згідно із довідкою № 021652/1 від 04.12.2020 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2022/000259683 від 08.08.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

З довідки № 99 від 12.08.2022, виданої Квартальним комітетом № 10 Подільського району м. Кропивницького вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 , 2013 р.н. (а.с.17).

Згідно із довідкою № 23 від 10.08.2023, виданою КНП «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_1 працює в зазначеній установі на посаді маляра. Сукупний розмір доходу з березня по липень 2023 становить 36689, 71 грн (а.с.16).

Відповідно до характеристики № 971 від 09.08.2022, наданої генеральним директором КНП «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_1 за період роботи з 2022 зарекомендував себе добросовісним працівником. В роботі використовує теоретичні знання та практичні навички, за необхідності допомагає колегам за межами робочого часу, приймає активну участь в житті закладу, користується повагою в колективі (а.с.19).

З характеристики від 12.08.2022, виданої головою квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницький, ОСОБА_1 за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило. З оточуючими ввічливий, уважний, відповідальний (а.с.20).

Відповідно до медичних довідок та сертифіката серії 10ААЖ № 890146 ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря психіатра, лікаря невролога не перебуває, наркологічних захворювань не має (а.с.21-23).

Згідно із відповіддю № 1071/03-22 від 18.08.2022, наданою Генеральним директором КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького», ОСОБА_3 з народження перебуває під наглядом медичних працівників АЗПСМ № 9. Останні декілька років дитину до лікаря-педіатра на профілактичні огляди, проведення щеплення приводить батько ОСОБА_1 (а.с.24).

Відповідно до інформації Червоноярського старостинського округу Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 49 від 14.10.2022 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

Згідно із довідкою № 693 від 21.10.2022 ОСОБА_2 з 17.06.2020 працює швачкою швейного виробництва ТОВ «ТК-Домашній текстиль» (а.с.114).

З характеристики № 694 від 21.10.2022, наданої директором ТОВ «ТК-Домашній текстиль», вбачається, що ОСОБА_2 за час роботи на зазначеному підприємстві зарекомендувала себе виключно компетентним та професійним спеціалістом. Виділяється високою працездатністю та відповідальним ставленням до виконання поставлених завдань. Цілеспрямована, безконфліктна, користується повагою у колег (а.с.51).

З довідки про доходи № 806 від 23.11.2022 сукупний розмір ОСОБА_2 з листопада 2021 по жовтень 2022 становить 99 967, 70 грн (а.с.52).

Згідно із сертифікатом серії 12ЯЯС № 554167 та відповіді Кропивницької центральної районної лікарні ОСОБА_2 за допомогою до лікаря психіатра не зверталась, наркологічних захворювань не має (а.с.54).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі Аджамської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету № 8 від 16.02.2023, зазначений орган опіки та піклування встановив, що мати дитини не відмовляється від піклування, категорично виступає проти позбавлення її батьківських прав. У зв`язку із чим, орган опіки та піклування, виходячи з найкращих інтересів дитини, вважає недоцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3 (а.с.75-77).

Позиція апеляційного суду

В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 цієї ж Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до частин 1 - 5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 1 - 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Отже, сутність батьківського виховання можна узагальнено визначити, як створення батьками умов та застосування засобів впливу на свідомість, почуття і волю дитини з метою формування всебічно і гармонійно розвиненої особистості, вироблення у дитини позитивних навичок і звичок, її соціалізацію.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України, яка встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Зважаючи на зазначені позивачем підстави позову до спірних правовідносин застосовується п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позов про позбавлення відповідача батьківських прав заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, а саме через ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, який заявив вимогу про позбавлення батька або матері дитини батьківських прав, має довести не лише обставини, якими він обґрунтовує позов, а й факти, з наявністю яких закон пов`язує настання бажаного для нього правового наслідку.

Натомість відповідач, який заперечує проти позову, повинен спростувати факти, якими обґрунтовано позов, довести наявність обставин, якими обґрунтовуються його заперечення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів обставин, які можна кваліфікувати, як ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст.166 Сімейного кодексу.

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Колегія суддів переглянувши оскаржуване рішення, встановила, що висновки суду щодо недоведеності/доведеності винної поведінки відповідачки в питанні виконання нею батьківських обов`язків є абсолютно правильними і не ставить під сумнів обґрунтованість та правильність рішення.

Спір виник з приводу позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Син сторін залишився проживати з батьком.

З обставин справи виходить, що сторони не проживають в одному житловому приміщенні, між ними не налагоджена комунікація і належне спілкування щодо дитини.

Відповідачка зі старшим сином проживає окремо, а син ОСОБА_3 , щодо якого вирішується спір 2013 року народження, в силу віку користується телефоном, розуміє обставини з приводу спілкування з обома батьками.

ОСОБА_2 вказувала, що під час перебування у шлюбі з позивачем, вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Після народження дитини ОСОБА_3 , у 2021 році вони припинили відносини. Вона вирішила змінити місце проживання, однак позивач залишив сина ОСОБА_3 проживати разом із собою, тому вона не зверталась до поліції, оскільки вважала, що питання щодо визначення місця проживання сина вирішиться мирним шляхом.

З лютого 2022 по вересень 2023 проживала у м. Києві, де влаштувалась на роботу швачкою. Дитину в школі вона не відвідувала, оскільки навчання проводиться дистанційно, проте вона підтримує зв`язок по телефону з класним керівником дитини. З сином постійно спілкується по телефону, інколи купує йому подарунки. Крім того, періодично бачиться з дитиною, однак такі побачення з сином відбуваються, коли батько дозволяє. Забрати дитину на деякий час позивач не дозволяє.

Вона обізнана про стан здоров`я дитини ОСОБА_3 та знає, що він хворіє, приблизно раз на місяць. З відповідачем спілкування не підтримує.

Місцевий суд правильно визначився зі спірними правовідносинами, застосував висновки Верховного Суду та ЄСПЛ, та вказав, що стороною позивача не надано переконливих доказів щодо свідомого та навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_3 .

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

В якості підстави позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначив факт, що відповідач залишила дитину та зникла в невідомому напрямку. Відповідачка пояснила, що зміна її місця проживання виникла з причин припинення сімейних відносин і вона виїхала у м. Київ за новим місцем роботи, вказане підтверджується довідкою та характеристикою ТОВ «ТК-Домашній текстиль».

ОСОБА_2 офіційно працевлаштована, не веде антисоціальний спосіб життя, бажає спілкуватися з сином, проти позбавлення батьківських прав заперечує, що підтверджується як особистими поясненнями відповідача в суді першої та апеляційної інстанції, висновком органу опіки та піклування.

Такий крайній захід сімейно-правового характеру, як позбавлення батьківських прав не забезпечить належного виховання дитини та не відповідає критерію найкращих інтересів дитини, що також встановлено висновком органу опіки та піклування від 16.02.2023.

Суд не прийняв до уваги вимогу представника позивача не враховувати висновок органу опіки та піклування, в якості доказу, так як сторони не приймали участь у засіданні органу опіки та піклування.

Процедура проведення засідань органу опіки та піклування не передбачає обов`язковість виклику на відповідні засідання батьків дитини, стосовно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав. Також суд обґрунтовано та достатньо висловився щодо заслухання думки самої дитини.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 682/966/17 визначає, що якщо дитина малолітнього віку, судове рішення не може бути скасоване лише з тих підстав, що думка дитини не була з`ясована.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету № 8 від 16.02.2023.

Відповідач не втратила інтересу до дитини, вживає дієві заходи для забезпечення проживання дитини разом з нею, суд виходячи з інтересів дитини у збереженні і зміцненні родинного зв`язку з матір`ю, що має високий пріоритет, дійшов правильного висновку не позбавляти відповідачку батьківських прав по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_3 .

Нерегулярне спілкування відповідача з дитиною та ступінь участі батька дитини в житті дитини за встановлених судом обставин не свідчить про самоусунення відповідача від участі у житті дитини та її виховання. Як вказували сторони в суді апеляційної інстанції комунікація між батьками дитини не є налагодженою.

Згідно висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 06.10.2021 по справі № 320/5094/19 особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

Сімейне законодавство України не має визначення поняття «ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини».

Проте усталена судова практика визнає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 7, постанова Верховного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/536/20 тощо).

Таким чином, ухилення батька/матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можна визначити, як винне невиконання позитивного обов`язку виховувати дитину, що має наслідком порушення відповідного права дитини на належне батьківське виховання, суперечить її інтересам та є виявом неповаги до неї.

Разом з тим у справі достатньо належних та достатніх доказів стверджувати про відсутність підстав позбавляти відповідачку батьківських прав.

Про судові витрати

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі позивач поніс витрати, які йому не компенсуються в силу ст.141 ЦПК.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, оскільки висновки суду відповідають обставинам справи, відповідно до ст. 375 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.А. Письменний