12.08.2024
Справа № 331/344/16-ц
Провадження № 6/331/403/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жуковій О.Є.

за участю секретаря : Мироненко О.В.

розглянувши заяву Комунального підприємства «Водоканал» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання ,

ВСТАНОВИВ:

КП «Водоканал» 09.07.2024 звернулося до суду із заявою , в якій просить поновити строк для пред`явлення виконавчого документа № 331/344/16-ц (2-н/331/59/2016), виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 6883,23 грн. та судового збору у розмірі 689,00 грн., та видати дублікат виконавчого документа № 331 /344/16-ц (2-н/331/59/2016), виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 6883,23 грн. та судового збору у розмірі 689,00 грн..

Заява обґрунтована тим, що після пред`явлення виконавчого документа до виконання , виконавчий документ був втрачений , у зв`язку із реорганізацією Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та переїздом органу ДВС на іншу адресу.

В судове засідання представник стягувача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні заяви.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та боржник Козловцева Н.В. до суду не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду заяви, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви за положенням чинного ЦПК України, яким передбачено скорочений термін розгляду справ вказаної категорії.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено , що 04 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Водоканал заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.06.2001 року по 01.09.2014 року в сумі 6883 ( шість тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні 23 копійки, судовий збір в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Судовий наказ було отримано представником КП «Водоканал» 11.05.2016 року.

05.01.2021 року вказаний судовий наказ було пред`явлено до виконання до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , що підтверджується реєстром заяв, направлених до Олександрівського ВДВС, зі вхідним штампом.

23.03.2023 КП «Водоканал» направило до Олександрівського ВДВС акт-звірки для про ведення взаємної звірки щодо виконавчих проваджень про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

19 травня 2023 року КП «Водоканал» направило повторно запит щодо акту-звірки до Центрального відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Центральний ВДВС), як до правонаступника Олександрівського ВДВС.

19.09.2023 р. КП «Водоканал» отримало від Центрального ВДВС акт звірки щодо виконавчих проваджень, в ході опрацювання якого виявлено виконавчі документи, щодо яких у КП «Водоканал», як стягувана відсутня будь-яка інформація щодо стану виконання.

18.12.2023 КП «Водоканал» на електронну адресу Центрального ВДВС було направлено електронний документ формату Excel, з назвою «Для ВДВС», з метою отримання інформації щодо виконавчих документів, стягувачем за якими є КП «Водоканал», та які направлені на виконання до Олександрівського ВДВС, перелік яких міститься у вказаному електронному документі.

Листом Центрального ВДВС від 20.02.2024 року № 21879/3 КП «Водоканал» було повідомлено, що Центральний ВДВС є правонаступником Олександрівського ВДВС відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 932/5 від 10.03.2023 року «Про відділи державної виконавчої служби у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)». Станом на 20.02.2024 року надати інформацію щодо стану виконавчого провадження по виконавчим документам, які були надіслані на адресу Олександрійського ВДВС зазначених у таблиці, зокрема щодо виконавчого документа № 331/344/16-ц, не виявляється можливим, оскільки вони були втрачені, у зв`язку із реорганізацією відділу та переїздом на іншу адресу. Надати більш детальнішу інформацію не можливо, оскільки діловоди, які працювали в Олександрійському ВДВС та були переведені до Центрального ВДВС звільнені із займаних посад.

Відповідно до ч. 1ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII, передбачено, що у виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення рішення до виконання.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції, яка діяла на час набрання рішення законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Разом з тим, визначаючи чи є поважними в даному випадку причини пропуску для пред`явлення судового наказу до виконання, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач отримав копію судового наказу 11.05.2016 року, строк його пред`явлення до виконання закінчився 28.03.2017 року, а стягував звернувся до органу ДВС 05.01.2021 року, майже через 4 роки після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Жодних відомостей про неможливість у період з травня 2016 року направлення судового наказу для примусового виконання , або будь-які інші вжиті заходи, заява не містить.

У поданій заяві КП «Водоканал» взагалі не наводить доказів неможливості ініціювання процедури примусового виконання судового наказу з травня 2016 року , тобто з моменту отримання судового наказу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно частин 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних поважних причин не пред`явлення до виконання судового наказу з 11.05.2016 року заявник у своїй заяві не зазначає.

Щодо посилання представника заявника на продовження процесуальних строків під час дії карантину, суд зазначає що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» набрав чинності 02 квітня 2020 року, тобто через три роки після закінчення строку пред`явлення судового наказу до виконання.

Отже, суд приходить до висновку, що обставини пропуску стягувачем такого строку лише констатують той факт, що стягувач не вживав жодних заходів для примусового виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення судового наказу до виконання, і зазначені причини пропуску зазначеного строку не можуть бути визнані судом поважними.

З огляду на вищенаведене , оскільки суд визнав необгрунтованою заяву в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання судового наказу , підстави для видач дубліката судового наказу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 353-355, 433, п.17.4 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства «Водоканал» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала (повний текст) підписана 12 серпня 2024 року без її проголошення відповідно до вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Є. Жукова