Справа № 761/1277/24
Провадження № 2/752/3742/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря- Тертій К.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонрного товариства "ОТП Банк" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним електронного договору та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

-визнати недійсними та такими, що є безпідставними, транзакції, здійснені в період з 00 год.00 хв. 14 листопада 2023 року до 24 год. 00 хв. 16 листопада 2023 року з банківського рахунку НОМЕР_1 ( номер банківської кари НОМЕР_2 ) , відкритого в ОТП Банк на її ім`я;

-зобов`язати АТ «ОТП Банк» відновити залишок коштів та стан банківського рахунку на її ім`я станом на 23 год. 59 хв. 13 листопада 2023 року по 00 год.00 хв. 16 литопада 2023 року;

-зобов`язати АТ «ОТП Банк» скасувати заборгованість, відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, що нараховані внаслідок операцій, здійснених з 00 год. 00хв. 14 листпада 2023 року до 24 год. 00 хв. 16 листопада 2023 року на рахунку;

-зобов`язати АТ`ОТП Банк» припинити нарахування заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитним коштами та інших платежів за кредитним лімітом, що утворився внаслідок здійснених операцій з 00год. 00хв. 14 листпада 2023 року до 24 год.00 хв. 16 листопада 2023 року на рахунку;

-винати недійсним електронний договір (Заява-анкета) про надання банківських послг №0001/980/2800949/23 від 14 листопада 2023 року, укладений з використанням особистого кабінету Інтернет-танку (АТ ОТП Банк), відкритого на її ім`я;

-стягнути з відповідача 15 000, 00 гнр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що вона є клієнткою АТ`ОТП Банк» та користувачем двох карток: зарплатної та кредитної, на якій знаходились кредитні кошти в сумі 52 000, 00 гр. та її особисті кошти 31. 47 гр.

14 листопада 2024 року невідома особа звернулася до неї, представившись менеджером АТ «ОТП Банк», з повідомленням про закінчення терміну дії її зарплатної картки, після чого на її телефон стали приходити смс про списання коштів.

Вона спробувала зайти в особистий кабінет, однак не змогла, так як не спрацьовував логін та пароль, не дивлячись на те, що логін та пароль до особистого кабінету вона нікому не передавала.

Вона зателефонувала на гарячу лінію банку та просила заблокутати всі її картки, де їй повідомили, що невідомі особи зламали її особистий кабінет Інтернет-банку.

Для входу в особистий кабінет необхідно ввести логін, пароль та код СМС повідомлення, що підтверджує стан клієнта банку особистого кабінету.

В той же день вона поїхала до відділення банку та подала заяву про спірну транзакцію та дізналася, що декілька хвилин тому з її кредитної картки були списані грошові кошти в розмірі 31 598, 62 грн. та змінено пін-код карток у банку.

В той же день на підставі поданої нею заяви було розпочато кримінальне провадження № 0004577, в якому вона 15 листопада 2023 року визнана потерпілою.

28 листопада 2023 року на її звернення до банку від 14 листопада 2023 року вона отримала усну відповідь співробітника банку, що їй відмовлено в перевірці спірної транзакції і що вона має сплатити банку списані з картки кошти.

Не погодившись з цим вона 03 грудня 2023 року подала претензію про проведення банком розслідування з питань, викладених у позові.

25 грудня 2023 року вона отримала відповідь банку, якою було відмовлено в задоволенні її заяви.

Крім того, з листа банку на її електронну пошту вона дізналася, що 14 листопада 2023 року невідомі особи відкрили ще 3 картки на її ім.»я.

При цьому до листів банку було прикріплено вкладення по відкритих карткових рахунках: заяви/договори.

У відповіді на її претензію банк не повідомив, яким чином був зламаний її Інтернет-банк, як були змінені паролі та пін-коди та яким чином на її ім.»я були відкриті карткові рахунки.

Фактично служба безпеки банку не володіє цією інформацією.

Крім того, 14 листопада 2023 року невідомі особи відкрили в банку Ладна Картку НОМЕР_3 та з кредитної картки НОМЕР_4 зарахували на неї 10 500. 00 гр.( за мінусом 319, 00 гр. комісії за пераз коштів з карткового рахунку).

15 листопада 2023 року зроблено списання переказу Moneysend OTPC2UA на невідому картку в сумі 9 970, 00 гр.

Списання коштів з Ладна Картки виконав відповідач 15 листопада 2023 року після поданої нею 14 листопада 2023 року заяви про спірну транзакцію.

Зазначила також, що вона не відкривала в банку Ладна Картку, не підписувала жодного документа, пов`язаного з цією карткою, не подавала жодної інформації про себе.

В той же час, судячи з Анкети-заяви від 14 листопада 2023 року, невідомі особи володіють усією інформацією про неї.

В подальшому, з п.1 Анкети-заяви вона з`ясувала, що по Ладна Картці встановлено кредитний ліміт, кредитна лінія від 1 000. 00 гр. до 500 000, 00 гр.з процентною ставкою 3,3% в місяць або річних.

Зазначає, що для входу в особистий кабінет Інтернет-банку вона користувалася лише комп`ютером або айфоном, а у відповідача є інформація, з яких айпі-адрес вона заходила в особистий кабінет та з якого айпі-адреса були виконані спірні транзакції 14 листопада 2023 року.

До того ж усі дії в особистому кабінеті проводяться за допомогою СМС повідомлення.

Вона нікому не надавала паролі для входу в кабінет, доступу до її контактного телефону у третіх осіб не було.

З офіційної електронної адреси, яка наявна у відповідача, вона не направляла листів про зміну паролей, кодів, відкриття карток, підписання документів.

Вважає, що це є свідченням того, що особа, яка вчинила ці дії, має відношеня до банку.

Гршові кошти були списані з її рахунку за ініціативою невідомих осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а відповідачем не було вчинено будь-яких дій, направлених на встановлення обставин цього списання.

Крім того, вона зазнала моральних страждань з вини відповідача, які полягають у душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими.

Вона змушена була звертатися до поліції, юристів та адвокатів за правовою допомогою, щ також негативно позначилося на їх майновому стані.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 27 лютого 2024 року після надходження за підсудністю з Шевченківського районного суду м.Києва та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 05 березня 2023 року в справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачу - копію позовної заяви з додатками.

Направлені судом документи відоввдачем отримані 19 квітня 2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглдати спрау за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15. ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що 14 листопада 2024 року невідомі особи скористалися особистим кабінетом позивачки в АТ» ОТП Банк, списавши з її кредитної картки грошові кошти в розмірі 31 598, 62 грн. та змінили пін-код карток у банку.

На підставі поданої позивачкою заяви було розпочато кримінальне провадження № 0004577, в якому вона 15 листопада 2023 року визнана потерпілою.

03 грудня 2023 року позивачка подала до банку заяву про проведення розслідування з питань, викладених у позові.

25 грудня 2023 року їй була надана відповідь про відмову в задоволенні поданої нею заяви.

Встановлено також, що 14 листопада 2023 року невідомими особами в банку на ім`я позивачки була відкрита Ладна Картка НОМЕР_3 , на яку 14 листопада 2023 року з Кредитної картки НОМЕР_4 було перераховано 10 500, 00 грн.

15 листопада 2023 року з цієї ж Кредитної картки зроблено списання переказу Moneysend OTPC2UA на невідому картку в сумі 9 970, 00 грн.

Тобто, списання коштів було здійснено 15 листопада 2023 року після подання позивачкою 14 листопада 2023 року заяви про спірну транзакцію.

З п.1 Анкети-заяви вбачається, що по Ладна Картці встановлено кредитний ліміт, кредитна лінія від 1 000, 00 грн. до 500 000, 00 грн.

Віповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Тобто, позивачка є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, а тому несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Загальні положення про банківський рахунок врегульовано Главою 72 ЦК України.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками врегульовано розділом 7 Положенням про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 164 від 29 липня 2022 року.

Згідно з п.143 Положення надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Відповідно до позиції Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину користуваач як підставу цивільно-правової відповідальності.

Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки користувача спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Даним судовим ршенням також встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З листа відповідача від 25 грудня 2023 року на претензію позивачки вбачається, що в ньому відповідач посилається на Правила наданя послуг дистанційного обслуговування засобами системи OTP BANK, констатуючи сам факт обов`язків клієнта у договірних відносинах.

При цьому, зазначаючи про відсутність підстав для задоволення претензії та обо`язків позивачки, як клієнта, не зазнає про порушення умов договору позивачкою та її дії, які моги сприяти даній ситуації, обежившись рекомендацією на звернення до правоохоронних органів.

Будь-яким чином виникнення ситуації із зняттям готівкових коштів з рахунку позиваки відповідач не пояснив та не довів, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла обставинам, за яких були здійснені несанкціоновані нею платіжні операції.

Суд враховує, що відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідач, отримавши позов з додатками, будучи обізнаним про наявність справи в провадженні суду, не подавши відзив, приведених у позові обставин не спростував.

Суд при цьому також враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

З урахуванням даної норми закону, гарантованого законом права відповідача на подання відзиву, яким останній не скористався, суд розцінює таку поведінку відповідача як визнання ним позову.

Крім того, суд враховує, що саме банк, як відповідач, має доводити, що позивачка, як користувач, своїми діями чи бездіяльністю сприяла доступу до інформації, наслідком якої став доступ до її рахунків у банку.

За таких обставин необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів,а сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22,а також постанові від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16.

З урахуванням цього, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд вважає вимоги позивачки в цій частині обґрунтованими.

Щодо способу захисту порушених прав позивачки в цій частині, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, внаслідок неправомірних дій невстановлених осіб грошові кошти були зняти з кредитного рахунк позивачку в АТ`ОТП Банк».

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, з точки зору закону погашення кредиту, використаного з кредитної картки, є обов`язком позичальника, в даному випадку позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Способи захисту цивільних прав визначено ч.2 ст.16 ЦК України, одним із яких є припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в справах №908/976/19 від 21 вересня 2022 року, №910/3009/18 від 22 вересня 2020 року та № 209/3085/20 від 08 лютого 2022 року зазначила, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення -гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію.

Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду в п.44 постанови справі № 462/5368/16 від 22 вересня 2022 року дала визначення поняттю процесуальної економії, згідно з якою принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустими, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

З матеріалів справи вбачається, що права позивача є порушеними, ці порушення мають тривалий характер, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язку, визначеного законом, покладаючи на позивачу, як позичальника, погашення кредиту та процентів за списаними коштами.

З урахуванням цього, суд пиходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивачки шляхом зобов`язати АТ «ОТП Банк» відновити залишок коштів та стан банківського рахунку позивачки станом на 23 год. 59 хв. 13 листопада 2023 року, зобов`язання скасувати заборгованість за платежами, здійсненими з 00 год. 0 0хв. 14 листопада 2023 року до 24 год.00 хв.16 листопада 2023 року на рахунку та зобов`язати припинити нарахування заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитним коштами та інших платежів за кредитним лімітом, що утворилася внаслідок здійснених операцій за цей період часу.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Враховуючи викладене вище, обставини, за яких був укладений оспорюваний позивачкою правочин від її імені, суд вважає, що він був укладений за відсутності її волевиявлення на його укладення,а тому і в цій частині суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;.

Верховний Суд у постанові від 01 березня 2023 року в справі № 496/1691/19 зазначив, що тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди.

Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Виходячи з викладеного вище, приведеного позивачкою обґрунтування та обставин завдання моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки і в цій частині.

Відповідно до ч.ч.1.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з того, що позивачка відповідно до ч.3 ст.22 Закону України» Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Порядок сплати та ставки судового збору визначені Законом України « Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 Закону за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 прожиткового мінімуму, а з позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2 684, 00 грн.

Таким чином, судовий збір за вимогу немайнового характеру становить 1073, 30 грн. (0.4 розміру прожиткового мінімум).

Крім того, в цьому ж розмірі має бути стягнутий і судовий збір в частині відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, за 4 вимоги немайнового характеру та вимоги про відшкодування моральної коди розмір судового збору до стягнення з відповідача на користь держави становить 5 368, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 11,15,16, 23, 202, 203, 204, 215, 526, 1054, 1073 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати АТ «ОТП Банк» відновити залишок коштів та стан банківського рахунку НОМЕР_1 ( номер банківської кари НОМЕР_2 ) , відкритого в ОТП Банк на ім`я ОСОБА_1 , станом на 23 год. 59 хв. 13 листопада 2023 року.

Зобов`язати АТ`ОТП Банк» скасувати заборгованість, відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, що нараховані внаслідок операцій, здійснених з 00 год.00 хв. 14 листопада 2023 року до 24год. 00 хв. 16 листопада 2023 року на рахунку.

Зобов`язати АТ`ОТП Банк» припинити нарахування заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитним коштами та інших платежів за кредитним лімітом, що утворилася внаслідок здійснених операцій з 00 год.00 хв. 14 листопада 2023 року до 24 год.00 хв. 16 листопада 2023 року на рахунку.

Винати недійсним електронний договір (Заява-анкета) про надання банківських послуг №0001/980/2800949/23 від 14 листопада 2023 року, укладений з використанням особистого кабінету Інтернет-банку (АТ ОТП Банк) ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 5 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» 5 368, 00 грн. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич