Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Восьма Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк - З місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідного брата - ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (доіилюбне/дівоче прізвище - ОСОБА_1 ) є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа №122/2023, після померлого приблизно 14 лютого 2022 року ОСОБА_3 була заведена Восьмою київською державною нотаріальною конторою 02 травня 2023 року за заявою Позивача, ОСОБА_1 , та зареєстрована в спадковому реєстрі за №70595092.

Однак Постановою державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріальної контори Колотілова О.О. від 28.06.2023 року Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини.

Померлий ОСОБА_3 був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину. Позивач не могла вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини з огляду на наступні обставини. Позивач є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 , а тому є спадкоємцем другої черги спадкоємців за законом. При цьому, у померлого є спадкоємець першої черги - донька ОСОБА_2 . Саме тому, Позивач не подавала заяву про прийняття спадщини, так як очікувала, що саме донька прийме її. Протягом тривалого часу донька Позивача вела листування з матір`ю спадкоємиці першої черги, колишньою дружиною померлого, ОСОБА_5 і та запевняла, що оформлення спадщини в процесі. Сторона Позивача просила повідомити її про завершення процесу оформлення спадщини, так як необхідно було вирішувати питання оплати комунальних послуг стосовно квартири, співвласниками якої є, зокрема, Позивач та померлий, та реалізовувати право розпорядження нею. Так як протягом тривалого часу від доньки (спадкоємиці першої черги померлого) не було ніяких новин, її мати на повідомлення не відповідала, Позивач вирішила звернутись до нотаріуса для уточнення інформації на якому етапі перебуває процес оформлення спадщини за померлим. Але 02.05.2023 року під час звернення до нотаріуса Позивачу стало відомо, що стосовно померлого спадкову справу не заведено, із заявами на прийняття спадщини ніхто не звертався, тому Позивачкою було подано таку заяву. Згодом стало відомо, що донька померлого звернулась до суду із позовною заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , проте Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року у справі №755/8944/23 позовну заяву було повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків.

З огляду на вищевикладене, вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з незалежних від Позивача причин та просить його поновити.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2023 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження у вказаній справі.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у змісті позовної заяви, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи Восьмої Київської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Крім того, до суду було направлено нотаріальною конторою копію спадкової спариви № 122/2023 відносно майна померлого ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд у порядку загального позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (доіилюбне/дівоче прізвище - ОСОБА_1 ) є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №122/2023, після померлого приблизно 14 лютого 2022 року ОСОБА_3 була заведена Восьмою київською державною нотаріальною конторою 02 травня 2023 року спадкова справа за заявою Позивача, ОСОБА_1 , та зареєстрована в спадковому реєстрі за №70595092.

Спадкове майно складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 . що належить ОСОБА_3 , відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріальної контори Колотілова О.О. від 28.06.2023 року Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 122/2023, позивач зверталась до Восьмої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи№ 122/202 третя особа ОСОБА_2 12 жовтня 2023 року звернулась до Посольства України у ФРН, місто Берлін з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

В свою чергу, постановою державного нотаріуса Восьмої київської державної нотаріальної контори Осипенко П.В. від 12.10.2023 року третій особі ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки не було надано документів підтверджуючих факт прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтею 51 цього Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову.

Згідно постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як вже зазначалось вище, відповідно до постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у правах про спадкування» та п.п. 3, 4 № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи продовження строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За їх відсутності - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008.

Позивачем відповідно до його позову визначено в якості відповідача Київську міську раду із посиланням на те, що ніхто, в тому числі і третя особа ОСОБА_2 , донька спадкодавця, не прийняла спадщину після смерті батька.

Суд вважає дані твердження помилковими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При цьому суд звертає увагу на те, що вказаною нормою не визначено строку, в який спадкоємець, що прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись за видачею відповідного свідоцтва, виходячи з положень ч.3 ст.1296 ЦК України.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_2 , донька спадкодавця, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і чий процесуальний статус у даній справі визначено в якості третьої особи тим самим підтвердила намір прийняти спадщину після свого батька.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи третя особа ОСОБА_2 зверталась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті свого батька.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що Київська міська рада у даній справі є неналежним відповідачем в зв`язку із наявністю спадкоємця.

Таким чином, виходячи з того, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, та встановивши, що у справі не залучено суб`єкта, який має відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідач, а тому суд відмовляє у вказаному позові з цих підстав.

Оскільки позови пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у їх задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовних заяв, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02 від 8 квітня 2010 року).

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відмову в позові з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача, що узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 463/4616/18).

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 90, 91, 95, 141,258-259, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задовленні позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Восьма Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2024 року.

Суддя: