Справа № 226/624/24

Справа № 226/624/24
Провадження № 2/226/204/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2024 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Лазарєвої В.В.,

учасники судового процесу:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

відповідач Мирноградська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області(представник не з`явився),

відповідач Міністерство оборони України (представник не з`явився),

відповідач Військова частина НОМЕР_1 (представник не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту спільного проживання подружжя,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту спільного проживання подружжя, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що у березні 2016 року вона познайомилася із ОСОБА_3 та вони почали зустрічатися. З січня 2017 року ними спільно було прийнято рішення мешкати разом, у зв`язку із чим вона перевезла свої особисті речі та переїхала до ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони почали мешкати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, піклувалися один про одного, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. З ними жила її донька від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для неї ОСОБА_3 став за рідного батька. Окрім ведення спільного господарства та придбання речей постійного користування і продуктів харчування, вони піклувалися та дбали один про одного, вважали себе за подружжя. Під час шлюбно-сімейних стосунків між ними не було будь-яких непорозумінь або сварок, у них склалися теплі стосунки, вони поважали та підтримували один одного в усіх життєвих ситуаціях, не зважаючи, чи радісні вони були або навпаки сумні, під час хвороби доглядали один одного без будь-якої сторонньої допомоги. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Після повномасштабного вторгнення Російської федерації в Україну, 09.01.2023 ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . З лютого 2023 року виконував бойові завдання із захисту України на східному напрямку на передових позиціях фронту. 06.04.2023 під час виконання бойових завдань біля населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області ОСОБА_3 трагічно загинув. Вона особисто 15.04.2023 здійснила поховання ОСОБА_3 на кладовищі «Озерка», розміщеному в м. Мирноград, на ОСОБА_5 та отримала свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки та житлового будинку із господарськими побудовами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль BMW седан-В, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . З огляду на те, що вона має намір розпорядитися спадковим майном, їй необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. На її звернення до приватного нотаріусу Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. щодо прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , їй роз`яснено вимоги про отримання спадщини як спадкоємця четвертої черги та повідомлено, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду. Інших спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом немає. З січня 2017 року вона постійно проживала з ОСОБА_3 в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним однією сім`єю, вели спільне господарство до часу відкриття спадщини. Іншої можливості встановити зазначений факт, що має юридичне значення вона не має, просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_3 у період з січня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача Міністерства оборони України надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Міноборони у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Міноборони забезпечує постачання фінансових та інших ресурсів згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням. В той час, як до повноважень Генерального штабу Збройних Сил України відноситься цільове, своєчасне та ефективне використання коштів, організація підготовки та здійснення загального керівництва Збройними Силами під час виконання ними заходів правового режиму воєнного стану. Зазначає, що ані позивач, ані ОСОБА_3 не проходили службу та не займали жодних посад в штаті Центрального апарату саме Міністерства оборони України, як юридичної особи. Отже, аналіз вказаних вище приписів законодавства, якими визначені повноваження Міноборони та Генерального штабу Збройних Сил України, аналіз характеру позовних вимог, в яких Позивач просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання, свідчать про відсутність у Міноборони повноважень, зобов`язання та об`єктивної можливості надати більш детальну інформацію щодо предмету спору. Крім того, жодного порушення з боку саме Міноборони, покладених на нього законодавством повноважень, жодних протиправних діянь чи рішень, позивачем не зазначено і не доведено. Розпорядник бюджетних коштів Міноборони, в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання, на підставі документів, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Таким чином, з матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач не зверталася до Міністерства оборони України через територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з метою отримання одноразової грошової допомоги. У даному випадку позивачем не оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень, а заявляються лише вимоги щодо встановлення певного факту (факту спільного проживання подружжя). Натомість, як уже було зазначено вище, жодних позовних вимог до будьяких суб`єктів владних повноважень, зокрема Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, позивач у цій справі не заявляє, як і не вказує у позовній заяві про існування спору із суб`єктами владних повноважень, в межах якого б існувала необхідність дослідження фактів, які в даному випадку просить встановити позивач. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розглянути справу за відсутності представника Міноборони.

Рух справи.

Ухвалою суду від 13 березня 2024 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу надано строк в десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків

1 квітня 2024 року провадження у справі відкрите, визначено її розгляд у загальному провадженні.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закінчене, призначено справу до судового розгляду 14 травня 2024 року.

Позиції сторін.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали вимоги позову, обґрунтовували свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві. Наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Зазначили, що без встановлення заявленого факту ні отримати спадщину, ні претендувати на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 позивач не зможе. Оскільки позивач і загиблий ОСОБА_3 на час його смерті були зареєстрованими за різними адресами, не перебували офіційно у зареєстрованому шлюбі, іншим способом, аніж доведення цього факту у суді, довести проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини, позивач не може.

Представники відповідачів Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області та Військової частини НОМЕР_1 до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відомостей про поважність відсутності у судовому засіданні представників суду не подавали.

Представник відповідача Міністерства оборони України до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. У відзиві на позовну заяву клопотали про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Враховуючи позицію сторони позивача, відповідача Міністерства оборони України, той факт, що всі сторони сповіщалися належним чином про час та місце розгляду справи, надані суду докази, суд вважає можливим цю справу розглянути за відсутності сторін, які не з`явилися у судове засідання.

Встановлені судом фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 (арк.спр. 16, 17, 46).

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу належав будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.19-23).

Також ОСОБА_3 на підставі державного акту належала земельна ділянка 0,0764 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.24).

Крім того ОСОБА_3 на підставі свідоцтва СТХ № 644875 належав транспортний засіб BMW 1998 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 (арк.спр.28 зворотня сторона).

За відомостями із домової книги, заведеної для обліку зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що саме за цією адресою значиться із 16 лютого 2006 року зареєстрованим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інших зареєстрованих немає (акр.спр. 25-28).

Згідно копії паспорта, витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 20.06.2019 (арк.спр. 6-9), але з 2017 року по теперішній час фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до довідок координаційного комітету органів самоорганізації населення Мирноградської міської територіальної громади) (арк.спр.35).

ОСОБА_3 неоднаразово переводив кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 (арк.спр. 29-34).

ОСОБА_1 отримувала витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, на її ім`я видане свідоцтво про поховання ОСОБА_3 та сповіщення сімї № 02/8308 про загибель ОСОБА_3 (арк.спр. 18,46).

Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. від 16.10.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки спадкоємцем не надано належного підтвердження підстави для закликання до спадкування (арк.спр. 5).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Михайленко О.В. № 242/01-16 від 12.04.2024 року, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом за № 505 від 27.09.2023 відкрита спадкова справа № 166/2023. Інших заяв від спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповіти в спадковій справі відсутні.

Свідок ОСОБА_6 в суді показав, що більше 10 років був знайомий із ОСОБА_3 . Познайомилися коли останній оселився на АДРЕСА_1 із своєю колишньою дружиною. Вони товаришували. Потім ОСОБА_3 розлучився. З 2017 року почав зустрічатися із позивачем, а з 2018 року проживати однією сім`єю як чоловік і дружина. Коли він був на дні народження ОСОБА_3 у листопаді 2017 року, ОСОБА_7 представляв як жінку, із якою вони зустрічалися, а у 2018 році, коли він запросив ОСОБА_3 і ОСОБА_7 на свій день народження, ОСОБА_3 і ОСОБА_8 вже проживали однією сім`єю. Він неодноразово відвідував ОСОБА_3 і ОСОБА_9 і бачив, що вони вели спільно господарство, разом купляли продукти/речі, робили разом ремонт у будинку. Із ними постійно проживала дочка ОСОБА_10 від першого шлюбу. На час смерті ОСОБА_3 ОСОБА_8 проживала у будинку ОСОБА_3 , вона ж займалася його похованням. Він, також, допомагав у цьому питанні. У ОСОБА_3 на час його смерті не було у живих батьків. Також у ОСОБА_3 не було власних дітей.

Аналогічні покази в судовому засіданні надав свідок ОСОБА_11 , який багато років працював і товаришував із ОСОБА_3 . Аналогічно показам свідка ОСОБА_6 визначив час, із якого почали зустрічатися, а потім спільно проживати однією сім`єю ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви суду.

Ч. 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.315 ЦПК України вбачається, що судом розглядаються справи про встановлення факту, в тому числі проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини.

За змістом п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту спільного проживання із цивільним чоловіком ОСОБА_3 однією сім`єю певний час до смерті останнього, оскільки нотаріусом їй було відмолено в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

На підставі пояснень заявника ОСОБА_1 , показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та наданих суду письмових доказів, у їх сукупності, в судовому засіданні було доведено факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 із цивільним чоловіком ОСОБА_3 до часу смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від встановлення цього факту у заявника ОСОБА_1 виникає право на спадкування, отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину в подальшому та отримання виплат, пов`язаних із загибеллю ОСОБА_3 при виконання військового обов`язку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 5, 10-13, 34, 134, 258-259, 265, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), до Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (місце розташування: місто Мирноград Донецької області, вул. Центральна, буд. 9, ), Міністерства оборони України (місце розташування: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд.6, ), Військової частини НОМЕР_1 (місце розташування: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), про встановлення факту спільного проживання подружжя задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з січня 2017 року до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Коваленко