Номер провадження: 22-ц/813/1691/24
Справа № 363/5011/19
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 363/5011/19

Номер провадження: 22-ц/813/1691/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова компанія»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 січня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (правонаступник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 37 398,22 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 3, 160 - 162).

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» обґрунтовує позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5098177, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за даним Полісом страхування - 100 000,00 грн. та франшиза - 500,00 грн.. Строк дії договору - з 20.10.2016 до 19.10.2017.

14 грудня 2016 року о 18 год. 59 хв. на 24 км а/д Одеса - Чорноморськ, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку з чим відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В результаті вищевказаної ДТП автомобіль «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , зазнав механічних ушкоджень. Згідно Звіту №12-019 від 15.01.2017 вартість матеріального збитку складає 37 898,22 грн..

Враховуючи те, що автомобіль «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував відповідач, був забезпеченим у позивача транспортним засобом за Полісом страхування №АК/5098177 від 18.10.2016 р., то позивач прийняв на себе майнову відповідальність за протиправні дії відповідач і здійснив виплату страхового відшкодування за механічні пошкодження автомобіля «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , у загальному розмірі 37 398,22 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №17094 від 24.04.2017.

Разом з тим, ОСОБА_1 в рахунок погашення завданої матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок скоєння вищевказаної ДТП, отримав від ОСОБА_2 автомобіль «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою від 11.04.2017 р. та довіреністю від 11.04.2017 р..

ОСОБА_1 не повідомив позивача про отримання повного відшкодування завданої матеріальної шкоди від винної особи, у зв`язку з чим безпідставно отримав від страхової компанії страхове відшкодування. Як особа, яка безпідставно набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, ОСОБА_1 зобов`язаний повернути позивачу суму сплаченого йому страхового відшкодування.

Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання щодо повернення зазначеної вище суми, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позиція сторін в суді першої інстанції

22 липня 2020 року ОСОБА_2 до суду надав відзив на позов (Т. 1, а. с. 135 - 137), в якому зазначає, що дійсно його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

11 квітня 2017 року ОСОБА_2 було передано ОСОБА_1 автомобіль «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування шкоди, яка була завдана потерпілому внаслідок ДТП, що сталася 14.12.2016, що підтверджується розпискою від 11 квітня 2017 року та довіреністю від 11.04.2017 року. Будучи впевненим, що страхова компанія скористується ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - правом регресного позову, аби уникнути судових тяжб, ОСОБА_2 було добровільно відшкодовано потерпілому всі майнові збитки, що мали місце за наслідками вищевказаного ДТП. Однак, отримавши повне відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 14 грудня 2016 року, ОСОБА_1 навмисно приховав даний факт від ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», для отримання ще однієї компенсації вже від страхової компанії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18січня 2023 року задоволено вищевказаний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 37 398,22 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1 921,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що18 жовтня 2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого є - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група») та ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5098177, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатації транспортного засобу «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за даним Полісом страхування 100 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн. Строк дії договору з 20.10.2016 до 19.10.2017.

14 грудня 2016 року о 18 год. 59 хв. на 24 км а/д Одеса - Чорноморськ, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП автомобіль «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 зазнав механічних ушкоджень.

Постановою у справі №363/223/17 від 27.02.2017 та №363/133/17 від 30.01.2017 Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно Звіту №12-019 від 15.01.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 складає 37 898,22 грн..

Враховуючи те, що автомобіль «Renault Magnum» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , на момент ДТП був забезпеченим у позивача транспортним засобом за Полісом страхування №АК/5098177 від 18.10.2016, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за механічні пошкодження автомобіля «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , у загальному розмірі 37 398,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17094 від 24.04.2017.

Разом з тим, ОСОБА_1 11 квітня 2017 року отримав від ОСОБА_2 автомобіль «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування шкоди, яка була йому завдана в наслідок ДТП, що сталася 14 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою від 11 квітня 2017 року та довіреністю від 11 квітня 2017 року.

Однак, ОСОБА_1 , всупереч вимогам закону, не повідомив позивача про отримання повного відшкодування збитків від винної особи - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач 24 квітня 2017 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі - ОСОБА_1 , в розмірі 37 398,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17094 від 24.04.2017.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 отримав повне відшкодування збитків від винної особи - ОСОБА_2 (в рахунок відшкодування шкоди, яка була йому завдана в наслідок ДТП, що сталася 14 грудня 2016 року), то він не мав права звертатися до страхової компанії для отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим, суд вважав, що позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене страхове відшкодування (в порядку регресу) у розмірі 37 398,22 грн. (Т. 2, а. с. 19 22).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Пасічник Олена В`ячеславівна, діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) він не був належним чином повідомлений про розгляд справи; 2) незрозумілим є з яких підстав в рішенні суду зазначено ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП», які вимоги до ОСОБА_1 має підприємство ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП»; 3) відповідач отримав копію уточненої позовної заяви, разом з тим йому не була направлена первинна позовна заява; 4) ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з кодом не є позивачем по справі (Т. 2, а. с. 36 - 39).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» не скористалося своїм правом на подачу відзиву. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.06.2023 року апеляційну скаргу адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18січня 2023 року залишено без руху, у зв`язку із недоплатою судового збору (Т. 2, а. с. 60 - 60 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали суду, адвокат Пасічник Олена В`ячеславівна, діюча від імені ОСОБА_1 , подала заяву про усунення недоліків, судовий збір зараховано до Державного бюджету України (Т. 2, а. с. 66 - 68).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 січня 2023 року (Т. 2, а. с. 69 - 70).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти про отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги (Т. 2, а. с. 73).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти про отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження (Т. 2, а. с. 74).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до апеляційного суду з відміткою пошти проте, що адрес відсутній за вказаною адресою (Т. 2, а. с. 75- 76).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що учасники справи є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа з ціною позову (37 398,22 грн.) є малозначною, тому згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

14 грудня 2016 року о 18 год. 59 хв. на 24 км а/д Одеса - Чорноморськ, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 .Унаслідок скоєння ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою у справі №363/223/17 від 27.02.2017 та №363/133/17 від 30.01.2017 Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно Звіту №12-019 від 15.01.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , складає 37 898,22 грн..

ОСОБА_1 11 квітня 2017 року отримав від ОСОБА_2 автомобіль «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування шкоди, яка була йому завдана внаслідок ДТП, що сталася 14 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою від 11 квітня 2017 року та довіреністю від 11 квітня 2017 року. ОСОБА_1 не повідомив позивача про отримання повного відшкодування збитків від винної особи - ОСОБА_2 ..

Враховуючи те, що автомобіль «Renault Magnum» д/н НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_2 , був забезпеченим у позивача транспортним засобом за Полісом страхування №АК/5098177 від 18.10.2016, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за механічні пошкодження автомобіля «ВАЗ 11183», номерний знак НОМЕР_3 , у загальному розмірі 37 398,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17094 від 24.04.2017.

По справі виникли правовідносини щодо набуття майна (коштів) без достатньої правової підстави.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову. Разом з тим, помилковими є посилання суду на право позивача стягнути сплачене страхове відшкодування в порядку регресу,

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав (кондикційні зобов`язання).

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №753/15556/15-ц зазначено, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. І навпаки, якщо потерпіла сторона отримала відшкодування в повній мірі від особи, що завдала шкоди, вона не має права звертатися до страхової компанії за ще одною компенсацією.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 отримав повне відшкодування збитків від винної особи - ОСОБА_2 (в рахунок відшкодування шкоди, яка була йому завдана в наслідок ДТП, що сталася 14 грудня 2016 року), то він не мав права звертатися до страхової компанії для отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу виплачене страхове відшкодування у розмірі 37 398,22 грн..

Виходячи з встановлених по справі обставин, підстав уточненого позову (Т. 1, а. с. 160 162), посилання суду на необхідність стягнення суми сплаченого відшкодування в порядку регресу є хибними.

Вищевказані доводи апеляційної скарги про те, що незрозумілим є, з яких підстав в рішенні суду зазначено ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП», які вимоги до ОСОБА_1 має підприємство ТОВ «ІМПЕРІАЛ-ТРАНС ГРУП», відповідач отримав копію уточненої позовної заяви, разом з тим йому не була направлена первинна позовна заява, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з кодом не є позивачем по справі, є неспроможними, не спростовують висновків про необхідність стягнення з відповідача безпідставно отриманої суми коштів у розмірі - 37 398,22 грн..

Щодо доводів апелянта про його неналежне сповіщення про розгляд справи колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , його представник адвокат Пасічник О.В. були ознайомлені про розгляд справи, оскільки зверталися до суду із заявами про направлення копії позовної заяви, поновлення строку для подання відзиву на позов, ознайомлення з матеріалами справи, знайомився з матеріалами справи, відкладення розгляду справи (Т, 1, а. с. 187, 191, 224, 233). Разом з тим, поштова кореспонденція надіслана судом ОСОБА_1 , згідно зазначеної ним у попередніх заявах адресою, щодо судового засідання, призначеного на 18.01.2023 року, повернулася до суду з приміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (Т. 2, а. с. 17). Вказане не вважається належним сповіщенням учасника справи про призначене судове засідання.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дані про належне повідомлення відповідача про судове засідання, на якому судом першої інстанції було проголошено рішення, відсутні.

Вищевказане порушення щодо не сповіщення апелянта про судове засідання, на якому було проголошено рішення, є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , є частково недоведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пасічник Олени В`ячеславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 січня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Код ) кошти в сумі 37 398 (тридцять сім тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 22 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Код ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе