Справа № 148/2683/23
Провадження № 22-ц/801/1319/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 рокуСправа № 148/2683/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Близнюком Віктором Васильовичем, на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 21 березня 2024 року у селищі Крижополі суддею цього суду Кантонистою О.О. , дата складання його повного тексту 26 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позов мотивований тим, що 23 лютого 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу АНАТОЛЬ 12252С-03, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу BMW 316, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_4 на момент ДТП був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06/107-61-001962/20, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 .

Натомість цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу BMW 316, номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП не була застрахована за жодним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

17 березня 2021 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/308/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

До позивача звернулася потерпіла особа із заявою про настання страхового випадку, зв`язку з чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 16 у розмірі 54 500 грн.

Пославшись на викладені обставини, позивач просив стягнути на його користь із відповідача грошові кошти у визначеному розмірі.

21 березня 2024 року рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області зазначений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплачене страхове відшкодування в розмірі 54 500 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Близнюк В.В. подав апеляційну скаргу, у якій у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У скарзі скаржник зазначає про те, що позивачем не було надано жодних доказів того, що відповідач був визнаний винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 23 лютого 2021 року, а доданий до позову витяг із Єдиного державного реєстру судових рішень не є належним доказом на підтвердження цього у розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки він не містить прізвищ, натомість судом самостійно, на порушення вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України, збирались докази на підтвердження цієї обставини на користь позивача шляхом користування указаним реєстром у режимі повного доступу. Судом зроблено висновок про те, що забезпечений транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова /шасі (VIN) НОМЕР_3 та вантажний автомобіль «Анатоль» 12252С-03, номерний знак НОМЕР_1 , є одним і тим самим транспортним засобом, однак такий висновок суду є не зрозумілим.

Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу вказує, що вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У ньому він зазначає, що стороною відповідача не спростовано жодним чином факт настання ДТП з вини ОСОБА_1 ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані при подачі апеляційної скарги. У матеріалах справи міститься свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , у якому вказано, що ОСОБА_4 є власником фургона рефрижератора під маркою АНАТОЛЬ моделі 12252С-03, що розташований на базі шасі автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 516, а тому доводи скаржника з цього приводу є хибними.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу АНАТОЛЬ 12252С-03, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу BMW 316, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Зазначене підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 455428 від того ж дня (а. с. 15).

Наземний транспортний засіб MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , станом на день ДТП був застрахований у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-61-001962/20 від 01 квітня 2020 року, який укладено на власника цього транспортного засобу ОСОБА_4 (а. с. 4-10).

Згідно інформації із офіційного сайту Моторного транспортного страхового бюро України поліс на транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_2 не знайдено (а. с. 35).

У день ДТП власник автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 звернулась до позивача із заявою про настання страхового випадку (а. с 20).

15 березня 2021 року ФОП ОСОБА_5 складено акт виконаних робіт № 025, згідно якого вартість ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , складає 54 500 грн. (а. с. 31). Така ж сума зазначена у страховому акті, складеному ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 24 березня 2021 року, яку позивач має виплатити особі, яка застрахувала вказаний транспортний засіб (а. с. 34).

17 березня 2021 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/308/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 18-19).

23 березня 2021 року власник автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 склала заяву, адресовану позивачу, у якій вона просила перерахувати визначений розмір коштів на рахунок СТО, а саме на рахунок ФОП ОСОБА_5 (а. с. 22)

26 березня 2021 року позивач сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 54 000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_5 для ремонту вказаного вище транспортного засобу (а. с. 34).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_4 є власником фургона рефрижератора під маркою АНАТОЛЬ моделі 12252С-03, що розташований на базі шасі автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 516 ( зворот а. с. 26).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» (тут і далі, який був чинний станом на день вчинення ДТП)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди

у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження№ 14-176цс18).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суд першої інстанції, встановивши, що ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, сплативши суму страхового відшкодування у розмірі 54 000 грн., в результаті чого до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, у порядку суборгації, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції порядку збирання доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ДТП шляхом користування Єдиним державним реєстром судових рішень у режимі повного доступу відхиляються апеляційним судом, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної ст. 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України «Про державну таємницю».

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином суд першої інстанції, скориставшись своїм правом на повний доступ до указаного реєстру, за допомогою якого встановив, що 17 березня 2021 року постановою Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/308/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у вчиненні ДТП, що відбулась 23 лютого 2021 року, жодним чином не порушив вимог Закону України «Про доступ до судових рішень» та також положень Глави 5 ЦПК України «Докази та доказування».

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що позивачем було додано до позову скріншот із сайту Судова влада України (а. с. 17), на якому зазначено, що 17 березня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області винесено постанову у справі № 152/308/21, а особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, указано ОСОБА_1 .

Доводи скарги, які полягають у тому, що транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова /шасі (VIN) НОМЕР_3 та вантажний автомобіль АНАТОЛЬ 12252С-03, номерний знак НОМЕР_1 , є різними транспортними засобами на увагу не заслуговують з огляду на таке.

Так, дійсно у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду 17 березня 2021 року у справі № 152/308/21, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, указано, що він допустив зіткнення із транспортним засобом АНАТОЛЬ , номерний знак НОМЕР_1 .

Разом з тим, із досліджуваного апеляційним судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 слідує, що ОСОБА_4 є власником фургона рефрижератора під маркою АНАТОЛЬ моделі 12252С-03, що розташований на базі шасі автомобіля MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 516. Тобто із наведеного можна зробити висновок, що транспортний засіб, який зазнав пошкоджень у результаті ДТП та яким керував інший учасник ДТП, і автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER (вант) 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , є одним і тим же транспортним засобом.

Між тим некоректність викладу назви транспортного засобу в указаних вище документах жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у спричиненні ДТП, у зв`язку з чим він має виконати свій обов`язок із відшкодування шкоди у деліктному зобов`язанні.

Наведені вище доводи апеляційної скарги на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди скаржника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Близнюком Віктором Васильовичем, залишити без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 березня 2024 року - без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. М. Шемета

О. С. Панасюк