Справа № 583/6215/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ майна спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна спільної сумісної власності подружжя, в якому просить: визнати автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу майна подружжя виділити автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 в особисту приватну власність відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши на нього режим спільної сумісної власності, та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за частку ринкової вартості автомобіля марки Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2021 р. вона (позивачка) зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 05.12.2023 р. шлюбу між сторонами розірвано. За час шлюбу 16.03.2023 р. за спільні сімейні кошти було придбано автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Право власності на вказаний автомобіль було зареєстроване за відповідачем. Відповідач не визнає її (позивачки) право на вказаний автомобіль, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

09.02.2024 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5943/2023/3710306 від 16.03.2023 р. за 150000 грн. 22.12.2023 р. вищевказаний транспортний засіб був проданий за ціною 48000 грн. у зв`язку зі значним погіршенням його технічного стану, пошкодженням авто та ступенем зносу в 65 %. Таким чином, транспортний засіб автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, не перебуває у власності ОСОБА_2 від 22.12.2023 р., а тому визнати його спільною сумісною власністю не є можливим. Також зазначає, що відповідача повідомляв позивача про свої наміри щодо продажу автомобіля у зв`язку з тим, що його технічний стан значно погіршився та потребує значних витрат для відновлення. Позивач в свою чергу не заперечувала стосовно продажу транспортного засобу. Крім того, з продажу транспортного засобу вона отримала грошові кошти в сумі 700 доларів США, які без дозволу відповідача та без його згоди взяла з місця зберігання сімейного бюджету. Крім того, даний транспортний засіб не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він був придбаний за особисті кошти відповідача від продажу нерухомого майна, придбаного до укладення шлюбу з позивачем.

04.03.2024 р. від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка просить критично оцінити та відхилити доводи ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя від 09.02.2024 р. Позивачка зазначає, що своєї згоди на продаж 22.12.2023 р. оспорюваного автомобіля не надавала і коштів від його реалізації не отримувала. Вважає, що відповідач намагався у незаконний спосіб уникнути розподілу спільного майна подружжя, а тому вчинив незаконне відчуження даного транспортного засобу третій особі 22.12.2023 р. фактично через 15 днів після оголошення судового рішення про їх розлучення. Доводи відповідача проте, що нібито вона (позивачка) отримала від продажу даного автомобіля 700 доларів грошової компенсації, які нібито сама без дозволу взяла з місця зберігання їх сімейного бюджету, є суцільною вигадкою та не доводяться жодними належними та допустимими доказами.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач 26.06.2021 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

Від вказаного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2023 р., яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 68).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.(постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 642/8107/14-ц провадження № 14-108звц21).

Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц ). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Відомості про наявність у сторін інших спорів щодо поділу набутого у шлюбі спільного сумісного майна відсутні. Тому суд вважає можливим ефективний захист прав позивачки у межах цієї справи.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (ч.1 ст. 71 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина перша та друга статті 60 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 провадження № 61-12736св22, від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц провадження № 61-5956св22)

Встановлено, що за час перебування у шлюбі 16.03.2023 р. сторони набули у власність автомобіль Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу 5943/2023/3710306 транспортного засобу від 16.03.2023 р.

Ураховуючи те, що спірний автомобіль, який був зареєстрований на ім`я відповідача, набутий за договором купівлі-продажу за час шлюбу між сторонами, а відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль набутий за кошти, які належали йому особисто, то даний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно (автомобіль) не спростована.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.(Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21), постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 345/2224/20 (провадження № 61-5915св22).

Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Такий висновок сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) виснувала, що частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

Отже, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

ОСОБА_4 просила суд провести поділ спільного майна подружжя саме на підставі статті 364 ЦК України, тобто шляхом присудження їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя.

Таким чином, судом встановлено, що спірне майно набуте сторонами у шлюбі за спільні кошти, є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Зазначене майно підлягає поділу з урахуванням положень статті 70 СК України та статті 364 ЦК України.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, друга, четверта статті 65 СК України).

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 (провадження № 61-5340св23), від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21), постанові Верховного Суду України від 24 травня 2023 року справа № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Матеріали справи містять докази, які підтверджують відчуження ОСОБА_2 на користь третьої особи автомобіля Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зокрема, копію договору комісії № 7959/23/1/006945 від 21.12.2023 р., відповідно до якого Роменська філія ТОВ «ПРАЙМ, БРО» зобов`язується за дорученням ОСОБА_2 за комісійну плату вчинити за рахунок ОСОБА_2 від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 48000 грн., та копію договору купівлі-продажу транспортного засобу 7959/23/006945 від 22.12.2023 р., відповідно до якої Роменською філією ТОВ «ПРАЙМ, БРО» на підставі договору комісії № 7959/23/1/006945 від 21.12.2023 р., укладеного з власником транспортного засобу, здійснено продаж автомобіля Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 за ціною 48000 грн.

Згідно довідки ТСЦ МВС № 5943 від 01.03.2024 р. транспортний засіб Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перереєстрований на гр.. ОСОБА_5 .

Позивачка в судовому засіданні зазначила, що своєї згоди на продаж 22.12.2023 р. спірного автомобіля не надавала і коштів від його реалізації не отримувала.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 05.12.2023 року по справі №583/3880/23 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.12.2023 року позивачка звернулась в суд з позовом про поділ майна подружжя, а саме автомобіля Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Разом з позовною заявою позивачкою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 25.12.2013 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було частково задоволено, заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії по зняттю з обліку, перереєстрації на нового власника та відчуженню будь-яким способом спірного автомобіля. Встановлено також, що спірний автомобіль було відчужено відповідачем 22.12.2023 р., тобто через 15 днів після постановлення рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами та після звернення позивачки з позовом до суду про поділ майна подружжя.

Вказані више обставини свідчать про те, що спірний автомобіль було відчужено відповідачем без згоди позивачки.

ОСОБА_2 не довів, що кошти від продажу транспортного засобу використані в інтересах сім`ї, а доведення цієї обставини є його процесуальним обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що він повідомляв позивачку про наміри продати спірний автомобіль і вона не заперечувала проти цього, та що позивачка отримала з продажу даного транспортного засобу грошові кошти в розмірі 700 доларів, суд не бере до уваги, так як доказів на їх підтвердження відповідач не надав.

Таким чином, судом встановлено, що сторони придбали спірний автомобіль під час перебування у зареєстрованому шлюбі, однак відповідач ОСОБА_2 розпорядився ним на власний розсуд без згоди позивачки ОСОБА_1 та не довів належними доказами використання отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї, тому суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 (провадження № 61-5340св23), від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22), від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Таким чином, з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Представник відповідача у відзиві на позов стверджує, що автомобіль було придбано за 150000,00 грн. відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5943/2023/3710306 від 16.03.2023 р. 22.12.2023 р. вищезазначений транспортний засіб був проданий за ціною 48000,00 грн. у зв`язку зі значним погіршенням його технічного стану, пошкодженням авто та ступенем зносу в 65 %, на підтвердження чого надав акт № 7959/23/1/007617 щодо технічного стану транспортного засобу та договір купівлі-продажу № 7959/23/006945 від 22.12.2023 р.

Однак суд не погоджується з доводами відповідача та його представника про те, що слід брати до уваги вартість спірного транспортного засобу, зазначену в договорі купівлі-продажу транспортного засобу №7959/23/006945 від 22.12.2023 р., яка становить 48000,00 грн., оскільки, як зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, у разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, слід визначити ринкову вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого (аналогічний правовий висновок викладений у постановіахВерховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18), від 04 жовтня 2023 року у справі № 345/2224/20 (провадження № 61-5915св22).

В договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому суд не може взяти його до уваги, так як під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала висновок експерта-товарознавця № 077 від 20.12.2023 р., відповідно до якого ймовірна ринкова вартість автомобіля моделі Skoda Oktavia А5, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 283260 грн. (а.с. 30-31). Оскільки автомобіль на огляд не був наданий, його вартість визначена як ймовірна.

Висновок експерта-товарознавця № 077 від 20.12.2023 р. про оцінку майна, складений і підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і скріплений печаткою та підписом суб`єкта оціночної діяльності.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III).

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону № 2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Позивачка ОСОБА_1 вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості спірного автомобіля, тоді як інша сторона не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості транспортного засобу на час вирішення спору і не спростувала визначений у висновку оцінювача розмір ринкової вартості спірного майна.

З урахуванням наведеного, а також того, що позивачка виконала свій процесуальний обов`язок доказування - надала суду докази, що підтверджують середньостатистичну ринкову вартість подібного за своїми технічними характеристиками автомобіля , а відповідач жодного доказу на підтвердження вартості відчуженого ним транспортного засобу на час вирішення спору не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової товарознавчої експертизи для визначення такої вартості, суд вважає, що саме ринкова вартість автомобіля, вказана у висновок експерта-товарознавця, підлягає врахуванню під час визначення належного розміру компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22).

Таким чином з відповідач на користь позивачки слід стягнути грошову компенсацію вартості частини автомобіля Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 в межах заявлених позовних вимог у розмірі 130000,00 грн.

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року № 523/14489/15-ц, від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (провадження № 14-70цс22), постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 726/1388/16 (провадження № 61-10684св21).

При цьому вказівка у резолютивній частині рішення на те, що спірний об`єкт визнається судом об`єктом спільної сумісної власності, а потім право спільної сумісної власності сторін на цей об`єкт припиняється, створює ситуацію правової невизначеності, оскільки остаточним правовим результатом вирішення спору щодо поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності, відчуженого відповідачем без згоди позивачки, є стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю та припинення на нього режиму спільної сумісної власності, так як це не є самостійними вимогами та способом захисту, який потребує вирішення та вказівки у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачкою при зверенні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2600 грн. (вимога майнового характеру) та 536,80 грн. (забезпечення позову).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачкою зазначена ціна позову 260000 грн. (вартість автомобіля), тому позивачка повинна була сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 1300,00 грн. (260000 грн. х 1 % / 2).

Відповідно до п. ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж передбачено законом, позивачці слід повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1300,00 грн.

Також враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 1469,44 грн. ( 1300 грн. + 536,80 грн. х 80 %).

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Жодною зі сторін не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. стороною позивача надані ордер від 08.02.2024 р., договір про надання правової допомоги від 08.02.2024 р., акт про надання юридичних послуг від 25.03.2024 р., детальний опис наданих юридичних послуг від 25.03.2024 р., квитанцію № 25/03/24 на суму 8000 грн. за юридичні послуги згідно акту від 25.03.2024 р. (а.с. 102, 123-128).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 11000 грн. стороною відповідача надані ордер від 31.01.2024 р., договір про надання правничої допомоги від 31.01.2024 р., акт наданих послуг по договору про надання правничої допомоги № 13/01/24 від 31.01.2024 р., розрахунок витрат на правову допомогу по договору про надання правничої допомоги № 13/01/24 від 31.01.2024 р., квитанцію до прибуткового касового ордера № 31/01 від 31.01.2024 р. на суму 11000 грн. (а.с. 52, 59-61,63).

Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені на 80 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 6400 грн. (8000 грн. х 80 %) та з позивачки на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2200 грн. ( 11000 грн. х 20%).

На підставі викладеного, ст.ст. 183, 364, 368 ЦК України, ст. ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості частини автомобіля Skoda Oktavia А5, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 130000,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) 1469,44 грн. судового збору та 6400,00 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 2200,00 грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) з державного бюджету (Населений пункт: Охтирська міська ТГ, Отримувач: ГУК Сум.обл/Охтирська МТГ/22030101, Код отримувача: 37970404, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку: UA0018538, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування податку: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 1300,00 грн., сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 11.12.2023 р.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова