ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6866/24 Справа № 179/2177/23 Головуючий у першій інстанції: Ковальчук Т. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.02.2023 року через виконання службових обов`язків військової служби, під час безпосередньої участі у бойових діях із забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації, загинув син заявника - ОСОБА_3 . Заявником до уповноважених органів було подано заяву про нарахування та виплати йому, як члену родини, одноразової грошової допомоги. Натомість, з відповіді за №3109/221 від 11.08.2023 року, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що через розбіжності у написанні прізвищ заявника ( ОСОБА_4 ), прізвища батька, зазначеного у свідоцтві про народження загиблого ( ОСОБА_5 ) та прізвища самого загиблого ( ОСОБА_5 ) заявникові необхідно встановити факт родинних відносин. Дані протиріччя позбавляють заявника можливості отримати одноразову грошову допомогу. Тому заявник просить встановити факт, що ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 - задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні вимоги заяви.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, довідками про доставку електронного документа (а.с. 145148). Від представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Місцезнаходженням заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 є АДРЕСА_1 , а місцезнаходженням заінтересованої особи Міністерства оборони України є м.Київ по пр. Повітрофлотському, 6. На день розгляду даної справи на території м.Дніпра та м.Києва не ведуться активні бойові дії, що свідчить, що поточна обстановка у даних населених пунктах є стабільною.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1529, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 9).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (виданий 23.03.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) вбачається, що батьком народженого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 є ОСОБА_7 (а.с. 11).

З Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (від 18.12.2023 року, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається наступне:

- сторінка 4 Витягу містить відомості про серію та номер свідоцтва про шлюб, а саме: VIIУP НОМЕР_2 , видане 17.09.1964 року, що збігається з інформацією, зазначеною у Акті про народження № 1529 від 17.09.1964 року;

- сторінка 1 Витягу містить дані про нареченого: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце народження - м.Караганда, росіянин;

- сторінка 3 Витягу містить зміни, внесені до відомостей актового запису на підставі приведення у відповідність до паперового носія. Внесено наступні зміни: ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_4, м.Караганда змінено на Республіка Казахстан, м.Караганда. Відомості про нареченого, документ, що посвідчує особу: паспорт, Красногвардійським РВМ змінено на паспорт, НОМЕР_4, Красногвардійським РВМ, 09.08.1962, відтак, дані про паспорт заявника, зазначені у Повному витязі збігаються з даними про паспорт батька дитини, зазначені у Акті про народження №1529 від 17.09.1964 року;

- сторінка 4 Витягу містить відмітку де і ким працює наречений, а саме: слюсар Трест «Дніпрогеологія», що збігається з інформацією, зазначеною у Акті про народження №1529 від 17.09.1964 року (а.с. 13-15).

09 лютого 2023 року через виконання службових обов`язків військової служби, під час безпосередньої участі у бойових діях із забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації, загинув - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) та витягом з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (зворот а.с. 9, 10).

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 №223/1284 від 04.07.2023 року, через розбіжності у написанні прізвищ заявника ( ОСОБА_4 ), прізвища батька, зазначеного у свідоцтві про народження загиблого ( ОСОБА_5 ) та прізвища самого загиблого ( ОСОБА_5 ) заявникові необхідно встановити факт родинних відносин (а.с. 10).

В судовому засіданні була допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , які зазначили, що дійсно заявник є батьком померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Положеннями статті 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов : факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Звертаючись з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 посилався на необхідність забезпечення його права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому ОСОБА_1 не посилався на обставини вирішення питання встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку, з ухваленням за його наслідками будь-якого рішення органу державної влади або місцевого самоврядування та виникнення у зв`язку із цим публічно-правового спору за участю заявника.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Так, ч.4 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ч.1 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Окрім того, заінтересована особа ОСОБА_2 (дружина загиблого) визнає, що заявник ОСОБА_1 є батьком її чоловіка ОСОБА_3 та не заперечує щодо отримання належної частки одноразової грошової допомоги.

Між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки указане Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21; у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №303/5724/22.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; встановивши, що оскільки факт, який просить встановити заявник, підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, має для нього юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація їх права на отримання одноразової грошової допомоги, враховуючи, що іншого порядку встановлення даного факту немає, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України щодо наявності у цій справі спору про право є необґрунтованими, оскільки Міністерство оборони не є суб`єктом отримання соціальної допомоги, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги.

Окрім того, представник Міністерства оборони України жодних заперечень щодо доведеності факту наявності родинних відносин між заявником і його сином не зазначав.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

І.А. Єлізаренко