ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7477/24Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/526/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

без участі сторін, належним чином

повідомлених про дату, час і місце

розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/7477/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року, постановлену суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку,-

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого протоколом №2 від 22.02.2024 року в частині відмови у зарахуванні позивачки, ОСОБА_1 , як члена сім`ї військовослужбовця, на квартирний облік; зобов`язання відповідача постановити позивачку на квартирному обліку, та внести зміни до списку осіб, котрі перебувають на квартирному обліку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що для вирішення спору вона у березні 2024 року звернулась до адміністративного суду (справа № 500/1719/24), проте ухвалою якого позивачу відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що даний спір підлягає розгляду Тернопільським міськрайонним судом. А, тому винесення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження створює спір про підсудність даної справи, що є неприпустимим та позбавляє позивача права на доступ до правосуддя та на справедливий суд гарантоване Конвенцією.

Відзив на апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності. Також вказує, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України cудова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення.

17.04.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 09.08.2022 Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №112.

Відповідно до витягу з Протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22 лютого 2024 року № 2, рішенням житлової комісії поновлено на квартирному обліку майора ОСОБА_3 із збереженням попереднього часу перебування на обліку. Відмовлено у зарахуванні на квартирний облік члену сім`ї ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання у м.Тернополі. Рахувати таким, що перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи з 03 березня 1995 року та в списках на першочергове отримання житла з 20 жовтня 1997 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом позову є спір з суб`єктом, котрий здійснює владно-управлінські функції, з приводу соціального захисту члена сім`ї військовослужбовця, на реалізацію забезпечення житловим приміщенням, передбаченого ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вимога ОСОБА_1 не є приватно-правовою, а підлягає до вирішення в порядку КАС України Тернопільським окружним адміністративним судом.

Колегія суддів, вважає, що Тернопільський міськрайонний суд зробив правильний висновок про належність спору до юрисдикції адміністративного суду, проте, відмова у відкритті провадження у даній справі зумовила юрисдикційний конфлікт, який поставив під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців та членів їх сімей рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами, пов`язаними з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32 цс 22) та постановах Верховного Суду: від 14 липня 2022 року у справі № 359/10656/18 (провадження № 61-11574 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 331/3641/21 (провадження № 61-5521 св 21), від 09 листопада 2022 року у справі № 336/4583/21 (провадження № 61-7337 св 22), від 14 грудня 2022 року у справі № 389/3690/21 (провадження № 61-9563 св 22).

Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), зазначено, що: «У позовній заяві позивач вказав, що його вимоги треба розглядати за правилами цивільного судочинства з огляду на висновки Чернігівського окружного адміністративного суду, викладені в ухвалі від 4 квітня 2018 року у справі № 825/1347/18. Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком судів першої й апеляційної інстанцій про юрисдикцію адміністративного суду щодо заявлених позовних вимог. Але ці суди не звернули увагу на виникнення внаслідок закриття провадження у цивільній справі юрисдикційного конфлікту, який формально унеможливлює доступ позивача до адміністративного суду. Тому розгляд цього спору слід продовжити за правилами цивільного судочинства», оскільки повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається (частина 5 ст.170 КАС України).

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

У справі, що переглядається, встановлено, що 25 березня 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звертались до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, зокрема визнати протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене відповідним протоколом від 22.02.2024 № 2 та відповідний наказ № 33 від 22.02.2024 про затвердження рішення житлової комісії в частині, що стосується постановки на квартирний облік ОСОБА_1 , як члена сім`ї військовослужбовця, а також просили зобов`язати відповідача постановити ОСОБА_1 на квартирний облік..

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року, відмовлено у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що вирішення даного спору належить до юрисдикції цивільного суду, яким з врахуванням місця знаходження відповідача є Тернопільський міськрайонний суд.

Отже, колегія суддів вважає, що Тернопільський міськрайонний суд зробив правильний висновок про належність спору до юрисдикції адміністративного суду, проте, відмова у відкритті провадження у даній справі зумовила юрисдикційний конфлікт, який поставив під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О.Гірський

О.З. Костів