Справа № 489/34/24
Провадження № 2/489/678/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судових засідань - Савковою К.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Островської О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом

встановив.

Позивач, через свою представницю - адвоката Островську О.В., звернулася до суду з позовом, яким просила: встановити факт проживання однією сім`єю, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю з 2004 року; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із частки квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 , який не прийняв спадщину після смерті батька. Позивач у встановленому законодавством порядку, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 30 серпня 2023 року нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час дослідження спадкової справи було встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкоємцем надано не було.

Встановлення факту проживання однією сім`єю, позивачу потрібен для оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 17.01.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.05.2024 p залучено до участі у справі в якості співвідповідача Миколаївську міську раду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд встановити факт проживання однією сім`єю, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю з 2004 року; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача Миколаївської міської ради також надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за відсутності їх представника та прийняти рішення на підставі законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи та прийняття рішення за результатом підготовчого провадження за відсутності відповідачів, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, пояснень позивача та представника.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року в справі № 552/196/20.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення прав позивача.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, допитані свідки підтверджують що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю не менш ніж п`ять років, що передували смерті спадкодавця, відповідно вимога щодо встановлення зазначеного факту підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов наступного.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1221 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності з ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкоддавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 .

30 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , перлогоІНФОРМАЦІЯ_1.

30 серпня 2023 року Ппостановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час дослідження спадкової справи було встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкоємцем надано не було.

Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_4 складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру № 75623711 від 30.01.24 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не зводилась.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 123/2022 до майна померлої ОСОБА_5 відомостями про відсутність зведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, захисту в судовому порядку підлягають лише порушені, невизнані та оспорюванні права та інтереси. В даній справі судом встановлено, що нотаріус, до функцій якого віднесено видача свідоцтв про право на спадщину, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину лише у зв`язку з відсутністю факту проживання спадкодавця та спадкоємця однією сім`єю.

Порушене право в даному випадку відновлюється шляхом встановлення такого факту. Відповідно, у разі набрання вказаним рішенням суду законної сили, позивач має право звернутися до нотаріуса з вказаним рішенням суду та оформити право на спадщину у визначеному законом порядку.

Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Доказів неможливості отримання позивачем Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі за умови встановлення необхідного факту, суду не надано.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , є передчасними, оскільки після встановлення факту проживання однією сім`єю, у позивача відсутні перешкоди для оформлення спадкових прав в позасудовому порядку.

Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляв та таких вимог не заявляв і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

У задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «11» червня 2024.

Суддя Г.С. Костюченко