Справа № 358/234/24 Провадження № 2/358/374/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання - Ведмеденко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих аліментів.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 до частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного відку.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що судовим наказом Богуславського районного суду у справі №358/1163/18 від 23.08.2018 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дітьми повноліття. 22.08.2021 після досягнення дочкою повноліття, стягнення аліментів на її утримання припинено. З вказаного часу аліменти стягуються лише на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. З цих підстав позивач вважає, що розмір аліментів на утримання сина є недостатнім і підлягає збільшенню з 1/6 до частини всіх видів заробітку відповідача.

21.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

29.04.2024 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує наступним. Так зазначає, що в теперішній час він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Вони мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на його утриманні. Крім того, він є годувальником своєї непрацездатної матері, оскільки вона отримує пенсію за віком, розмір якої є мінімальним. Його дохід складає офіційна заробітна плата. Враховуючи його склад сім`ї, дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, допомогу матері, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів. Він має 2-х неповнолітніх дітей, які мають рівні права на утримання від батька. Вважає, що розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини його доходу, є справедливим та достатнім по відношенню до іншого сина. В сумі ці витрати становлять не менше 1/3 частини його доходу.

Позивач не скористалась своїм правом та не направила до суду відповіді на відзив.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України)

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом установлено, що сторони у справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого, згідно судового наказу від 23.08.2018 у справі №358/1163/18, з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. (а.с.6-7).

Згідно довідки про розмір аліментів від 05.01.2024 Богуславського ВДВС в Обухівському районі Київської області відповідачем сплачену аліменти на користь ОСОБА_1 в наступному розмірі: липень 2023-2219,72 грн, серпень 2023 - 1416,50 грн, вересень 2023 - 1416,50 грн, жовтень 2023 - 1416,50 грн, листопад 2023 - 1416,50 грн, грудень 2023 - 1416,50 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження № 61-43813св18).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2 833,00 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено у 2024 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3 196,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на даний час розмір аліментів на утримання сина є недостатнім.

Однак, позивачем не доведено наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів.

Так, позивач не подала до суду жодного доказу на підтвердження як власних доходів, так і доказів реальних витрат на дитину, збільшення їх розміру.

Також матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального стану позивача.

Разом з тим, на утримані відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки про доходи від 24.04.2024 ТОВ «Богуславблагоустрій», заробітня плата ОСОБА_2 становить 10 000 грн на місяць. За період з липня 2023 по квітень 2024 включно відповідачем були сплачені аліменти в наступних розмірах: липень 2023 - 2219,72 грн, серпень 2023 - 1416,50 грн, вересень 2023 - 1416,50 грн, жовтень 2023 - 1416,50 грн, листопад 2023 - 1416,50 грн, грудень 2023 - 1416,50 грн, січень 2024 - 1598,00 грн, лютий 2024 - 2728,26 грн, березень 2024 - 1598,00 грн, квітень 2024 - 1598,00 грн.

Відсутність заборгованості по сплаті аліментів свідчить про належне виконання відповідачем обов`язку щодо утримання спільного з позивачем сина.

З урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дітей та визначення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму для дитини в розмірі 3 196,00 грн, суд зазначає, що сплата аліментів в сумі 1598 грн відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів. (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З рахуванням наведених норм права, з огляду на встановлені судом обставини та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів погіршення її матеріального стану чи покращення матеріального стану відповідача з часу видачі судового наказу, що могло слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

Доказів погіршення матеріального стану позивачки та будь-яких доказів збільшення витрат на продукти харчування, ліки, одяг, взуття для дитини, його навчання, тощо, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не довела існування обставин, які є підставою для збільшення розміру аліментів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", а в задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 193, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець