Справа № 595/1228/23
Провадження № 2/595/23/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , згідно якого просить суд в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2001 вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19. Рішенням Бучацького районного суду від 27.10.2022 шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання вони набули майно: житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , отриманий в результаті реконструкції частини житлового будинку, який зареєстрований за відповідачем на підставі договору дарування від 17.08.2002; автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., який зареєстрований за відповідачем 12.11.2014. Вказаний автомобіль набутий ними за договором купівлі-продажу. Усе перелічене майно вони придбали у шлюбі за спільні кошти. Вона на рівні із чоловіком працювала та заробляла кошти, у двох вони їздили на заробітки в Іспанію, де працювали протягом кількох років. Вважає, що частки у майні в результаті його поділу мають бути рівними. У добровільному порядку відповідач відмовляється розділити спальне майно.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25 серпня 2023 року на адресу Бучацького районного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого адвокат просить поновити стороні відповідача строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки 22 серпня 2023 року він уклав договір про надання правничої допомоги відповідачу та 25 серпня 2023 року ознайомився з матеріалами даної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою від 13 липня 2023 року суд установив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд роз`яснив, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

18 липня 2023 року відповідач (мати відповідача) отримав копію ухвали суду від 13 липня 2023 року та матеріали позовної заяви з додатками, отже відзив на позовну заяву він мав право подати до 02.08.2023 включно.

У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить, зокрема, поновити строк на його подання, посилаючи на те, що відповідач та адвокат уклали договір про надання правничої допомоги 22 серпня 2023 року.

Вказану представником відповідача причину пропуску для подання відзиву на позовну заяву суд визнає неповажною, тому не поновлює строк стороні відповідача на подання відзиву на позовну заяву та не приймає відзив на позовну заяву.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому, просили його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначає, що відповідач визнає, що автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. Однак, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 є незаконними. В обґрунтування позовних вимог про поділ та визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , позивач зазначає, що в результаті спільної праці сторін та проведеної реконструкції, житловий будинок з господарськими будівлями зазнав істотних змін у площі, якості проведених ремонтних робіт всередині та ззовні, проведенні добудови другого поверху, тощо, у порівнянні з тим будинком, який відповідач отримав у дар, а тому повинен бути визнаний спільною сумісною власністю в силу положень ст.62 СК України. Відповідач з таким твердженням не погоджується. Право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 набуто відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 17 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Зелніським І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №606. Вважає, що в даному випадку відсутні визначені ст.62 СК України підстави для визнання частини житлового будинку, яку відповідач отримав у дар і яка належала йому на праві особистої приватної власності об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позивач має право на частину збільшення вартості (прибудови) житлового будинку внаслідок проведеної реконструкції.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що мама та тато були за кордоном і разом будували будинок. Вона жила з бабусею ОСОБА_6 , яка і займалася будівництвом за кошти, які висилали батьки.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона мама позивачки, та знає, що будинок її донька та зять будували разом. Її донька була за кордоном, а вона займалася будівництвом. В будинку все переробили, оскільки горів два рази.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, приходить до наступного висновку.

Сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Бучацького районного суду № 595/1189/22 від 27.10.2022 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно договору дарування від 09.12.1982, серії ВЕВ №929811, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 8/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування від 17.08.2002, серії ВАА № 851623, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округ, ОСОБА_9 подарував ОСОБА_4 17/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . ці 17/25 належать ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону виданого Бучацькою державною нотаріальною конторою від 19.03.1991 за реєстром №395 і зареєстрованого в Бучацькому БТІ 09.08.2002 за реєстром №928.

Рішенням Бучацької міської ради № 516 від 30.11.2006, вирішено, оформити право власності на 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Видати ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

16 січня 2007 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 17/25 частин будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Бучацької міської ради № 1052 від 30.08.2007 надано дозвіл ОСОБА_4 на реконструкцію житлового будинку з добудовою по АДРЕСА_1 , враховуючи заключення архітектора від 28 серпня 2007 року.

В подальшому, ПП «Архітектурно проектні роботи» виготовлено будівельний паспорт № НОМЕР_4 на реконструкцію частини житлового будинку з добудовою в АДРЕСА_1 .

06 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_10 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Бучацької міської ради від 21.12.2016 присвоєно об`єктові містобудування частині житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , адресу АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування ВКВ №057689 від 29.10.2007, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_11 3/25 частин житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 321794996, вбачається, що 14/25 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , дата внесення змін 12.12.2007.

Із договору серії НМА №067171 від 17 лютого 2017 року, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., вбачається, що у власність ОСОБА_4 переходить нерухоме майно: підвал 1 площею 21,8 кв.м4 2 поверх, а саме: коридор1-1 пл.5,8 кв.м.; санвузол 1-2 площею 5,5 кв.м.; кладова 1-3 пл. 1,4 кв.м.; пл.3,7 кв.м.; кімната 1-5 пл.31,0 кв.м.; кімната 1-6 пл.15,3 кв.м.; кухня 1-7 пл.21,0 кв.м. - разом по першому поверху загальна площа - 93,7 кв.м., в тому числі житлова площа - 46,3 кв.м.: мансардний поверх, а саме: коридор, сходи 2-1 пл.16,7 кв.м; спальня 2-2 пл.17,7 кв.м.; гардероб 2-3 пл.9,8 кв.м.; спальня 2-4 пл.15,5 кв.м.; санвузол 2-5 пл.5,5 кв.м.; балкон 2-6 пл.1,1 кв.м. - разом по мансардному поверху загальна площа 66,3 кв.м., в тому числі житлова площа - 33,2 кв.м. загальна площа по літері А - 181,8 кв.м., в тому числі житлова площа 79,5 кв.м., сарай Б; гараж Г; колонка питна К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 12 листопада 2014 року сторонами придбано автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно висновку експерта №950/23-22 від 05.01.2024 вбачається, що вартість 14/25

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у конфігурації 30.10.2007 (1-1 веранда площею 6,7 кв.м; 1-2 коридор площею 15, кВ.м.; 1-3 коридор площею 3,1 кв.м.; 1-5 житлова кімната площею 31,0 кв.м.; 106 житлова кімната площею 14,9 кв.м.; 1-7 кухня площею 10,2 кв.м.; 17/25 підвалу площею 21,8 кв.м.; 17/25 частин сараю Б площею 57,4 кв.м.) станом на даний час становила б 366120 грн. Вартість житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 у конфігурації станом на даний час (після проведення реконструкції) становить 2096880 грн.

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 та 3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно роз`яснень даних в п.п.23,30 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

Суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пункт 2 частина 1 ст.57 СК України вказує, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні позивач набув право власності на 14/25 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договорів дарування.

Згідно ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно висновку експерта №950/23-22 від 05.01.2024 вбачається, що вартість 14/25

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у конфігурації 30.10.2007 станом на даний час становила б 366120 грн. Вартість житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 у конфігурації станом на даний час (після проведення реконструкції) становить 2096880 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, в частині майна, яке було набуте сторонами у шлюбі, а саме визнання за позивачем право власності на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що транспортний засіб «Peugeot Partner», 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , був придбаний сторонами у шлюбі, що не оспорюється сторонами.

Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін, фактичних обставин справи, судом встановлено, що спірне майно придбане та набуте за час шлюбу сторін, в інтересах сім`ї. Незалежно від того, на кого з подружжя оформлено рухоме майно, придбаний ними транспортний засіб та житловий будинок (в частині його реконструкції), згідно ст. 60 СК України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від доходів кожного з них та суми вкладених у придбане майно коштів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.4,12,81,259,263,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 автомобіля Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_2 .

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора