Справа № 308/3572/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

секретаря судового засідання Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі по 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. ЇЇ доходів на утримання дітей та їх повноцінний розвиток не вистачає, а відповідач добровільно коштів не надає.

Ухвалою суду від 15.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача адвокат Бухтояров Р.О. подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2021 вже стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з 13.07.2021 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином у справі є рішення з тих самих підстав і про той же предмет. Оскільки син ОСОБА_3 досяг повноліття, то на іншу дитину ОСОБА_3 продовжують стягуватись аліменти в розмірі 1/6 розміру заробітної плати згідно вказаного рішення.

Щодо стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, відповідач зазначає, що добровільно продовжує сплачувати аліменти в розмірі 1/3 всіх своїх доходів.

Позивач через канцелярію суду подав заперечення на відзив на позовну заяву в якому зазначає про незгоду з доводами відповідача викладеними у ньому. Зокрема, вважає безпідставними доводи відповідача про те, що ним добровільно сплачуються аліменти, а надані до відзиву платіжні інструкції не підтверджують таку сплату, оскільки картка, на яку здійснювалось перерахування коштів, не належить позивачці.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що він має іншу родину, оскільки це не підтверджується належними доказами.

У судове засідання позивачка не з`явилась, проте подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягувати з відповідача суму аліментів у твердій грошовій сумі по 5000грн., на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виповнення 23 років або до закінчення навчання; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до досягнення повноліття. Також просила про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, разом з тим його представник адвокат Бухтояров Р.О. подав заяву в якій просив про розгляд справи без його участі. Вимоги про стягнення аліментів сукупно на двох дітей у розмірі 10000грн. визнає.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачкою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/8927/21 від 21.10.2021 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з 13 липня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як зазначає позивачка у позовній заяві, після постановлення вказаного рішення відповідач повернувся в сім`ю і тому не було потреби у стягненні аліментів, оскільки він приймав участь в утриманні дітей. Однак, 15.11.2023 відповідач знову залишив сім`ю та перестав платити гроші на утримання дітей. Зазначає, що оскільки старшій дитині 12.10.2023 виповнилось 18 років, стягнення аліментів за рішенням суду припинилось.

Як встановлено з довідки Комунального закладу вищої освіти «Академія культури і мистецтв» Закарпатської обласної ради від 11.12.2023 №01.1-15/539 та договору про навчання у закладі вищої освіти №12-04/д/6-СМ/23 від 14.08.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти вказаного навчального закладу, спеціальність «Сценічне мистецтво», форма навчання денна контрактна, термін навчання з 1 вересня 2023 по 30.06.2027.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_1 ) позивачка працює у вказаного підприємця на посаді консультанта і її заробітна плата становить 6700грн. на місяць.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти у розмірі по 5000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обов`язку обох батьків їх утримувати та відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Позивачка у позові просить стягнути з відповідача аліменти з 15 листопада 2023 року, тобто за минулий час.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу -із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

При цьому факт ухилення, тобто умисних дій чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від виконання свого обов`язку, є предметом доказування по справі.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялася від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, тощо.

Обов`язковою умовою для присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Отже, за загальними правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів, у тому числі не подав позов про стягнення аліментів на дитину, яка досягла повноліття ОСОБА_3 , а в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитини доказів звернення до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду по справі №308/8927/21 від 21.10.2021. Стосовно вимоги про сплату аліментів за період листопад-грудень 2023 року, яку позивачка адресувала відповідачу, то суд оцінює її критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем такої вимоги.

Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів і що батько дітей ухилявся від їх сплати, то підстав для стягнення аліментів за минулий час суд не вбачає і вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, стягнення аліментів слід здійснювати з 23.02.2024 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяц ь.

Крім цього, з відповідача підлягає стягненню в дохід бюджет судовий збір, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст.12,13,133,137,141,247,258,259,263-265,268,430 ЦПК України, ст.ст.24,56,104, 105,110,160,161,180-184,191СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., щомісячно починаючи з 23.02.2024 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ОСОБА_3 , 23-х років.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі - 1211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 07.06.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник