Справа № 344/1609/24
Провадження № 2/352/328/24
УХВАЛА

04 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитних договорів неукладеними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», Акціонерного товариства «Універсал Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання кредитних договорів неукладеними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 27 лютого 2014 року позовна заява була залишена без руху, для усунення недоліків.

Ухвалою від 04 березня 2024 року суд відкрив спрощене провадження у справі.

Ухвалою від 25 березня 2024 року суд здійснив перехід від спрощеного до загального позовного провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування з Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області копій матеріалів кримінального провадження за №0003737 від 08.12.2023 за ч.4 ст.190 КК України. Обґрунтовуючи подане клопотання вказує на те, що самостійно позивач позбавлена можливості отримати копії матеріалів кримінального провадження, а вони можуть містити відомості про вчинення шахрайських дій щодо укладення оспорюваних кредитних договорів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання, оскільки представником позивача не було надано доказів неможливості самостійно отримати відповідні докази.

Заслухавши клопотання та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За заявою ОСОБА_3 до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області до ЄДРДР були внесені відомості про кримінальне провадження за №0003737 від 08.12.2023 за ч.4 ст.190 КК України.

Отже, позивач ОСОБА_3 , яка є потерпілою в даному кримінальному провадженні не позбавлена можливості самостійно, у встановлений законом спосіб, з дозволу слідчого або прокурора, отримати докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження №0003737 від 08.12.2023 за ч.4 ст.190 КК України та надати суду належним чином засвідчені їх копії.

Статтею 222 КПК України врегульовано питання недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування. Так, згідно з вимогами цієї норми відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

З огляду на наведене, а також те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003737 від 08.12.2023 триває та не закінчене, враховуючи приписи статті 222 КПК України щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, а також, те що позивач не позбавлена можливості самостійно, у встановлений законом спосіб, отримати докази, які бажає долучити до матеріалів справи та відсутність належного обґрунтування необхідності витребування в цілому матеріалів кримінального провадження за №0003737 від 08.12.2023, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 83, 84, 258, 259, 260-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали 05 квітня 2024 року.

Суддя Максим ОЛІЙНИК