Справа № 442/9233/23 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/920/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених з ОСОБА_1 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2017 року (справа №442/1453/17) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2017 року з відповідача стягуються аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, однак, мінімальний розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років, станом на даний час, становить 1416 грн. 50 коп., а тому стягувані аліменти є недостатніми для належного утримання дитини.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2024 року позов задоволено.

Змінено спосіб та розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2017 року у справі №442/1453/17.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Відкликано виконавчий лист, виданий у справі №442/1453/17.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що позивачка не надала доказів наявності у нього відповідного доходу, як підставу для задоволення позовної вимоги про визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів; погіршення її матеріального стану та/або покращення матеріального стану платника аліментів, і суд першої інстанції цих обставин не дослідив, що зумовило ухвалення незаконного рішення.

Окрім того, звертає увагу, що у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.08.2024 року, є дата складення повного судового рішення 16.08.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов1язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч.8,9 ст.7 СК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч.1, 2 ст.141 СК України).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2009 року, який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.05.2017 року.

В шлюбі у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Волянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області 27.07.2010 року.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2017 року у справі №442/1453/17, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, дитина зареєстрована разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

За вимогами ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми, аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того із батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, названими вище положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу платника чи у твердій грошовій сумі) поставлений у залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 року (справа №372/2393/17).

Отже, позивачі у відповідній категорії справ, як одержувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Інші доводи апелянта, зокрема, щодо неврахування зміни матеріального стану сторін, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, змінюючи спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів, суд фактично виходив із визначеного п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України розміру аліментів. При цьому, колегія суддів звертає увагу на норму ч.2 ст.161 ЦПК України, яка надає особі право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті (стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів), в наказному або спрощеному позовному провадженні, на свій вибір.

Змінювати спосіб стягнення аліментів, в силу приписів частини третьої статті 181 СК України, є правом одержувача аліментів (позивачки) і таке право є безумовним, тобто можливість реалізації цього права не ставиться в залежність від певних обставин, таких як зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення їх здоров`я тощо. Реалізація цього права направлена, перш за все, для забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Окрім того, необхідно зазначити, що відповідач не надав доказів про свій дохід і розмір такого суду не називає.

Доводи апеляційної скарги про те, що у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», колегією суддів відхиляються, оскільки зазначена норма поширюється на розмір аліментів, який визначений судом у частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі.

Отже, підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення, немає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 16 серпня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич