КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7100/2024
справа №755/2336/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Царьова Михайла Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н.Є.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, -

встановив:

У лютому 2023 року ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" звернулось до суду із позовом про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації.

Вимоги позову мотивує тим, що 23 липня 2021 року між ПрАТ "УПСК" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №177/078/002532, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , на випадок настання такого ризику як ДТП.

13 липня 2022 року у м. Києві у Святошинському районі, по вулиці Пономарьова сталася ДТП за участю транспортних засобів: Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Skoda Soaceback, д.н.з. під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП власнику Skoda Fabia завдано матеріальну шкоду.

14 липня 2022 року страхувальник звернувся до ПрАТ "УПСК" із заявою-повідомленням (АВТОКАСКО) та із заявою про виплату страхового відшкодування.

15 липня 2022 року здійснені огляди пошкодженого транспортного засобу та зафіксовані його пошкодження, у тому числі за допомогою фотознімків.

10 серпня 2022 року спеціалістами ПрАТ "УПСК" на підставі комп`ютерної програми Audatex, актів огляду транспортного засобу від 15 липня 2022 року та фотографій пошкодженого транспортного засобу складено ремонту калькуляцію №021586/22, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Fabia, НОМЕР_1 , склала 79 739,42 гривень з ПДВ та 66 442,02 гривень без ПДВ.

Страхове відшкодування відповідно до заяви страхувальника мало здійснюватися на рахунок страхувальника, сума страхового відшкодування, яке ПрАТ "УПСК" мала виплатити за договором страхування склала 66 442,02 гривень (без ПДВ).

24 серпня 2022 року на підставі страхового акту № КАСКО 177/214/0215586/22/1 від 24 серпня 2022 року позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 66 442,02 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №26327.

Вказує, що на момент ДТП у відповідача був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується даними довідки та схеми ДТП, з яких убачається, що на ОСОБА_1 складено протокол ЕАР 5607748 за статтею 126 КУпАП за відсутність полісу обов`язкового страхування відповідальності.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" суму сплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації в розмірі 66 442,02 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, у розмірі 66 442,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Царьовим М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Вказує, що матеріали справи містять витяг із договору страхування на одному аркуші та повний текст договору, на якому відсутні підписи сторін, тобто бланк договору. Уважає, що судом першої інстанції безпідставно установлено факт укладення між сторонами договору добровільного страхування.

Звертає увагу, що судом першої інстанції під час розгляду справи та винесення рішення не встановлено взагалі факту набрання чинності наданого позивачем договору страхування, оскільки до позовної заяви не надано підтвердження внесення ОСОБА_2 першого страхового платежу.

Зазначає, що оскаржуване рішення не містить жодного посилання на пункти договору добровільного страхування, що свідчить про те, що наданий доказ не досліджувався судом.

Вказує, що згідно пункту 20.4 договору страхування розмір збитків може визначатися страховиком на підставі:

а) калькуляції, складеної з застосуванням програмного забезпечення ТОВ «Аудатекс-Україна» аварійним комісаром Страховика або незалежним експертом, або незалежним аварійним комісаром, якого обрано Страховиком.

Інформація про особу, якою було складено акт, містить лише прізвище та ініціали ОСОБА_3 . Відсутня будь-яка інформація чи є ОСОБА_3 аварійним комісаром страховика та чи він має якісь відносини з позивачем, чи він є незалежним експертом, встановити з акту не є можливим. Позивач не надав до позовної заяви повноваження ОСОБА_3 на проведення огляду транспортного засобу та документів, що підтверджують достатній рівень знань (освіти) для проведення експертного огляду транспортного засобу.

Звертає увагу, що ДТП трапилась 13 липня 2022 року, а огляд транспортного засобу проведено 15 липня 2022 року.

Вказує, що позивачем не надано доказів того, що відсутні винятки для використання пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, та правомірного проведення калькуляції матеріального збитку без врахування фактичного зносу.

Вказує, що матеріали справи не містять акту огляду транспортного засобу, відтак не можна установити чи правомірно позивач не врахував фактичний знос транспортного засобу та застосував пункт 7.38 Методики.

Звертає увагу, що пункт 19.2 договору (бланку договору) передбачає, що страхувальник зобов`язаний після виплати страхового відшкодування та ремонту надати відремонтований транспортний засіб та/або ДО для огляду представнику страховика, факт огляду фіксується Актом огляду. Разом з цим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували проведення відновлювального ремонту. Акт огляду транспортного засобу після ремонту, акт виконаних робіт з відновлювального ремонту, розрахункові документи, як докази до позовної заяви не були надані.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути судові витрати.

20 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Дяченко В.О., який діє в інтересах ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", на апеляційну скаргу.

Посилається на необґрунтованість апеляційної скарги.

Вказує, що факт укладення договору добровільного страхування підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема: заявою-повідомленням від 14 липня 2022 року, заявою про виплату страхового відшкодування, страховим актом КАСКО 177/214/021586/22/1 від 24 серпня 2022 року.

Вказує, що здійснивши виплату страхового відшкодування, страховик тим самим підтвердив наявність договору добровільного страхування. Вказує, що факт укладення договору страхування між ПрАТ "УПСК" та ОСОБА_2 фактично було підтверджено сторонами під час врегулювання страхової події.

Вказує, що навіть якби договір страхування не був укладений, це не звільняло б відповідача від відшкодування ПрАТ "УПСК" сплаченої суми ОСОБА_2 в порядку регресу на підставі 1191 ЦК України, або ж у порядку статті 1212 ЦК України.

Вказує, що питання способу визначення розміру збитку знаходиться у площині відносин виключно сторін договору страхування ПрАТ "УПСК" та ОСОБА_2 . Звертає увагу, що ДТП сталась 13 липня 2022 року, це був саме той період, коли після перших місяців війни ПрАТ "УПСК", як і інші страховики та підприємства, відновлювала свою роботу з метою захисту прав страхувальників та потерпілих осіб. Огляд транспортного засобу супроводжувався фотографуванням пошкоджень, які ПрАТ "УПСК" готова надати у цифровому виді.

Звертає увагу, що складений акт огляду був підписаний та погоджений і самим страхувальником ОСОБА_2 , тобто він, як сторона договору, заперечень щодо огляду саме ОСОБА_3 свого транспортного засобу не мав.

Враховуючи рік випуску транспортного засобу 2016, знос на деталі, що підлягають заміні, відповідно до пункту 7.38 Методики не нараховуються. Не було підстав для нарахування зносу і відповідно до пункту 7.39 Методики, оскільки пошкодження, які були виявлені під час огляду 15 липня 2022 року і які не відносились до ДТП засвідчували, що ці пошкодження носять експлуатаційний характер, а інші обставини, передбачені пунктом 7.39 Методики, були відсутні.

Вказує, що огляд транспортного засобу не у день ДТП не протирічить ні умовам договору страхування, ні нормативно-правовим актам стосовно оцінки розміру завданої шкоди.

У зв`язку з тим, що скаржником ставиться під сумнів факт укладення договору страхування, додає копію укладеного договору, оскільки до позову додано копію з електронної бази для кращої якості.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції установив, що вина відповідача підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року. 24 серпня 2022 року позивачем перераховано страхове відшкодування у розмірі 66 442,02 грн на відшкодування матеріальних збитків, завданих неправомірними діями відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована.

Відтак, суд зробив висновок про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Установлено, що 23 липня 2021 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №177/078/002532, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, вказаним у пункті 7 цього договору, який пройшов реєстрацію в органах МВС або в інших компетентних органах, має індивідуальний заводський номер кузова (двигуна, шасі) і належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або на інших законних підставах, а також додатковим обладнанням до нього, згідно з обраного програмою страхування.

Відповідно до пункту 7 договору убачається, що за вказаним договором застраховано транспортний засіб Skoda Fabia, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Пунктом 16 договору визначено, що вартість матеріального збитку встановлюється згідно акту автотоварознавчого дослідження або калькуляції ТОВ "Аудатекс Україна" чи рахунку СТО, письмово погодженої із страховиком (а.с.6-10).

Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 убачається, що застрахований транспортний засіб Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до даних відомостей з Національної поліції України та змісту постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року убачається, що 13 липня 2022 року за адресою: вул. Пономарьова, пров. Будівельників, м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Scoda Faceback», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Scoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 . Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП (а. с. 12-19).

14 липня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою-повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 20-21).

14 липня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 23).

15 липня 2022 року за адресою м. Київ, вулиця Пржевальського, 4, ОСОБА_3 проведено огляд транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується даними акту огляду транспортного засобу, складеного у присутності власника транспортного засобу (а.с. 24-30).

Згідно даних ремонтної калькуляції №021586/22_ від 10 серпня 2022 року, складеної за допомогою системи AUDATEX, убачається, що вартість ремонту транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , без ПДВ становить 66 442,02 гривень. Вартість ремонту з ПДВ - 79 730,42 гривень (а.с.31-32).

24 серпня 2022 року позивачем складено страховий акт № КАСКО 177/214/021586/22/1, відповідно до якого вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 66 442,02 гривень (а.с. 34).

Згідно даних платіжного доручення №26327 від 24 серпня 2022 року ПрАТ "УПСК" на рахунок ОСОБА_2 сплачено 66 442,02 гривень. У графі призначення платежу вказано "страхове відшкодування згідно акту №177/214/021586/22/1 за автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 " (а.с. 35).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1-2 статті 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Пунктом 12.1 договору добровільного страхування наземного транспорту №177/078/002532 від 23 липня 2021 року визначено, що страховий платіж у розмірі 12 660,00 грн за період з 24 липня 2021 року по 23 липня 2022 року підлягає сплаті до 23 липня 2021 року.

Аналіз вказаного пункту дозволяє зробити висновок, що страховий платіж здійснюється до підписання договору.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що матеріали цивільної справи не містять доказів укладення між позивачем та ОСОБА_2 договору добровільного страхування наземного транспорту №177/078/002532, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, до відзиву на апеляційну скаргу додано копію договору, на якому наявні підписи сторін. Долучена до позовної заяви копія договору (а.с. 7-10) засвідчена належним чином, відтак відсутні підстави уважати про неукладеність договору.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що послідовність дій сторін договору (ПрАТ УПСК" та ОСОБА_2 ) свідчать про виконання умов договору, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять акт огляду транспортного засобу, відтак не можна установити чи правомірно позивач не врахував фактичний знос транспортного засобу та застосував пункт 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, колегія суддів вказує про таке.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Відповідно до даних, що містять у мережі Інтернет виробником автомобілів Skoda є Чеська Республіка.

На момент дорожньо-транспортної пригоди забезпеченому транспортному засобу було 6 років.

Із загальновідомих джерел установлено, що Чеська Республіка не входить до країн СНД. Відтак, з урахуванням того, що виробником забезпеченого транспортного засобу є країна, що не входить до складу СНД, а також те, що на момент ДТП автомобілю було 6 років, підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу відповідно до пункту 7.38 Методики немає.

Доводи скаржника в частині можливості застосування пункту 7.39 Методики ґрунтуються на припущеннях та належними доказами не підтверджені.

Відповідно до статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Не погоджуючись із розміром завданої шкоди, відповідачем на спростування заявлених позовних вимог не надано жодного доказу, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач правом на подання відзиву із запереченнями не скористався.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір збитків є недоведеним, а також посилання на те, що зафіксована шкода, завдана не під час ДТП, що мала місце 13 липня 2022 року.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на умови пункту 19.2.16 договору страхування, відповідно до умов якого після виплати страхового відшкодування та ремонту страхувальник зобов`язаний надати відремонтований транспортний засіб, з огляду на те, що вказаний пункт не впливає на визначення розміру відшкодування чи підстави його виплати. У вказаному пункті сторони визначили, що у разі ненадання страхувальником відремонтованого транспортного засобу на огляд страховику страхувальник втрачає в повному обсязі право на одержання в майбутньому страхового відшкодування в частині пошкоджень тих же частин транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року зупинено дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року. Ураховуючи те, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, дію рішення слід поновити.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Царьова Михайла Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова