ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/1287/23

Провадження № 22-ц/4820/709/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року (суддя Горгулько Н. А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс груп», приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 18.03.2021 приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В. вчинила виконавчий напис за № 30704 про стягнення з нього на користь ТОВ «АІА Фінанс груп» заборгованості в сумі 24591 грн. 19.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В. В. відкрив виконавче провадження № 66573904 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. 25.08.2021 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Під час примусового виконання із його заробітної плати за період з 19.08.2021 по 21.09.2023 відраховано 4619,52 грн, з яких: 500,48 грн - витрати виконавчого провадження, 374,46 грн - основна винагорода приватного виконавця; 3744,58 грн - стягнення заборгованості на користь ТОВ «АІА Фінанс груп». Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11.08.2023 у справі № 681/922/23, яке набрало законно сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Грошові кошти, які були стягнуті, є набутими без достатньої правової підстави.

Тому позивач просив стягнути з ТОВ «АІА Фінанс груп» кошти у сумі 3744,58 грн, з приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. - кошти у сумі 874,94 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «АІА Фінанс груп» на користь ОСОБА_1 3744,58 грн безпідставно отриманих коштів. Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. на користь ОСОБА_1 374,46 грн безпідставно отриманих коштів. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В. В., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з нього 374,46 грн безпідставно отриманих коштів та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що повернення винагороди приватного виконавця у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не передбачено діючим законодавством. Основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження були стягнуті на підставі відповідних постанов приватного виконавця, які позивач не оскаржив. Вважає неправильним посилання суду на постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/2212/18, оскільки відносини не є релевантними. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відзив представника відповідача не підписаний, а тому суд помилково залишив відзив без розгляду та не вирішив питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Рішення суду в частині задоволення вимог до ТОВ «АІА Фінанс груп» та відмови в позові до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. про стягнення витрат виконавчого провадження не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 18.03.2021 приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В. вчинила виконавчий напис за № 30704 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс груп» заборгованості в сумі 24591 грн.

19.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66573904 з примусового виконання вказаного виконавчого напису, в якій вказано про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2459,10 грн. Постановами приватного виконавця від 19.08.2021 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження загальна сума 141,80 грн і основної винагороди у сумі 2459,10 грн, а постановою від 25.10.2021 розмір додаткових витрат виконавчого провадження загальна сума 358,68 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11.08.2023 у справі № 681/922/23, яке 12.09.2023 набрало законно сили, виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс груп» заборгованості визнано таким, що не підлягає виконанню.

21.09.2023 приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту п`ятого частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час вчинення дій з примусового виконання виконавчого документа відбулося стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. грошових коштів у сумі 874,94 грн (500,48 грн - витрати виконавчого провадження, 374,46 грн - основна винагорода приватного виконавця).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. на користь ОСОБА_1 374,46 грн безпідставно отриманих коштів, суд виходив з того, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнуті кошти (винагорода приватного виконавця) є набутими без достатньої правової підстави.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 31 України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

На підставі частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина третя статті 45 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 19 Порядку виплати винагороди державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання виконавчого документа та стягується з боржника пропорційно до фактично стягнутої суми або вартості майна, переданого за виконавчим документом.

У справі установлено, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11.08.2023 у справі № 681/922/23 виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА Фінанс груп» заборгованості визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначене судове рішення набрало законно сили 12.09.2023.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року стягнуто з ТОВ «АІА Фінанс груп» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані за виконавчим написом кошти у сумі 3744,58 грн.

Постановою приватного виконавця від 21.09.2023 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису закінчено на підставі пункту п`ятого частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, заходи примусового виконання не призвели до повного чи часткового виконання виконавчого документа.

Судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Відтак за установлених у справі обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у сумі 374,46 грн (основна винагорода).

З урахуванням наведеного вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові до приватного виконавця про стягнення основної винагороди.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для відмови в позові про стягнення основної винагороди, на те, що позивач не оскаржив постанову приватного виконавця, на підставі якої була стягнута основна винагорода, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту порушеного права. Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту цивільного права відповідає змісту суб`єктивного права, за захистом якого він звернувся, та характеру його порушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про помилкове залишення відзиву на позов без розгляду та відповідно не вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки наявний у справі відзив представника відповідача ОСОБА_2 (а. с. 21-24) не підписаний представником. Тому суд правомірно повернув його без розгляду відповідно до статей 178, 183 ЦПК України.

На підставі частин другої і восьмої статті 141 ЦПК України у суду не було підстав для стягнення на користь приватного виконавця пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрат на професійну правничу допомогу за підготовку та подання відзиву у справі.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

За відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України немає підстав і для стягнення на користь приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В. В. витрат на професійну правничу допомогу за підготовку і подання апеляційної скарги у сумі 5000 грн.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги Володимира Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта