Справа № 2/523/1024/12
Провадження № 4-с/185/16/24
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

10 травня 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись із заявою представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Коробка Дмитра Вікторовича про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2023 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, подана в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Заявник просить визнати протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68284420 з примусового виконання виконавчого листа № 2/523/1024/12, виданого 28 грудня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що стягувач ОСОБА_2 є громадянкою РФ і немає доказів того, що вона проживає на території України на законних підставах.

Ухвалою від 29 грудня 2023 року повернуто скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68284420 з примусового виконання виконавчого листа № 2/523/1024/12, виданого 28 грудня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей на підставі частини 3 статті 44 ЦПК України, оскільки Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вже розглянуті дві скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у тому самому виконавчому провадженні, подані з тих самих підстав.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року скасовано ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2023 року, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26 квітня 2024 року справа надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області після закінчення апеляційного провадження.

29 квітня 2024 року передано судову справу раніше визначеному складу суду.

Ухвалою від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 10 травня 2024 року.

10 травня 2024 року надійшла заява представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Коробка Дмитра Вікторовича про відвід судді Болдирєвої У.М.

Як визначено частинами 2, 3 статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді надійшла у день судового засідання, вона підлягає розгляду судом, що розглядає справу.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), у разі існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом заяви представника скаржника адвоката Коробка Д.В. процесуальне рішення судді у справі стосовно повернення скарги викликає у нього сумнів у неупередженості та об`єктивності судді і на його думку свідчить про те, що «суддя регулярно постановлює за скаргами відповідача ухвали, спрямовані на ухилення від виконання нею своїх обов`язків судді та позбавлення відповідача права на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця» і таким чином «суддя або не має достатнього досвіду та професійних знань для розгляду таких скарг, або усвідомлюючи незаконність своїх дій навмисно саботує дотримання прав відповідача на стадії виконання судового рішення», отже «має особистий інтерес у даній справі, свідомо діє виключно на користь позивача та не в змозі об`єктивно та неупереджено розглянути дану скаргу».

Наведені в заяві твердження представника скаржника не відповідають дійсності, зокрема 18 грудня 2023 року суддею Болдирєвою У.М. постановлена ухвала за результатами розгляду скарги на дії та бездіяльність головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Склярова Дмитра Володимировича при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/523/1024/12, виданого 28 грудня 2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. (реєстраційний номер рішення 115700807)

Скаржник просив поновити строк на подання скарги, визнати протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68284420, визнати протиправною та незаконною постанову державного виконавця від 10 серпня 2022 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесену у зазначеному виконавчому провадженні, та скасувати її.

Скаржник посилався на те, що стягувач ОСОБА_2 є громадянкою держави-агресора РФ, переїхала туди на постійне проживання, тому вчинення виконавчих дій має бути зупинено згідно з частиною 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Проте державним виконавцем не вирішено питання щодо зупинення вчинення виконавчих дій, у тому числі тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже за змістом поданої скарги ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68284420, у звдоволенні скарги було відмовлено, оскільки стягувач у виконавчому провадження ОСОБА_2 має діючий паспорт громадянина України, що підтверджується даними Державної міграційної служби України.

Зазначена ухвала суду першої інстанції була залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року. (реєстраційний номер рішення 117063160)

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження, отже підтверджено законність постановленої ухвали. (реєстраційний номер рішення 118333832)

Ухвалою від 29 грудня 2023 року, яка була скасована апеляційним судом, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця була повернута з тих підстав, що її зміст є аналогічним змісту вже розглянутої судом скарги, жодних інших обставин у скарзі не викладено.

Як визначено частиною 4 статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п.1 ст.6 Конвенції судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У статті 15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Тобто, у разі переконання судді у наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Заява представника скаржника ОСОБА_1 про відвід судді свідчить про те, що скаржник критично ставиться до можливості розгляду його скарги об`єктивним та неупередженим судом, незважаючи на те, що визначені законом підстави для відводу відсутні.

Тому з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості суду є доцільним задоволення заяви про відвід судді і передання справи для визначення іншого судді в порядку статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 40-41 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Коробка Дмитра Вікторовича про відвід судді.

Передати скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для визначення іншого судді в порядку статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Cуддя У.М. Болдирєва