Справа № 573/620/24
Номер провадження 2/573/197/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції.

29 березня 2024 представник позивача - адвокат Ємельяненко С.В. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги мотивовані тим, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 16 березня 2018 року. На даний час сім`я фактично розпалась та подружні стосунки не підтримують. На думку позивача подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення неможливе, оскільки суперечить її інтересам, та у зв`язку з цим просить розірвати шлюб між ними.

Також від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Зазначає, що її матеріальне становище недостатнє для належного забезпечення потреб по утримання спільної дитини. Оскільки відповідачем не виконуються передбачені законом обов`язки щодо утримання дитини, позивач просить стягнути із ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

Заяви (клопотання) учасників справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилась, представник позивача направив письмову заяву про підтримання позову та розгляд справу без участі позивача, позов підтримує (а. с. 33 ).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд справи, направив до суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги визнає у повному обсязі (а. с. 32).

Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 позовну заяву залишено без руху та надано п"ять днів для усунення недоліків (а. с. 17-18).

Ухвалою від 09 квітня 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 24).

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ) зареєстрували шлюб 16 березня 2018 року у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис № 121. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 8).

Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ( а.с. 10).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку від 21.02.2024 року № 159, сторони у справі та їх син зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7 зворотня сторона).

Із довідки КНП "Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини" Миколаївської селищної ради вбачається, що позивач ОСОБА_3 із серпня 2023 року по січень 2024 року займала посаду сестри медичної ЗПСМ та їй нараховано заробітню плату у сумі 83 950, 31 грн. (а. с. 9).

Із довідки з військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2023 року № 981 вбачається, що старший сержант ОСОБА_4 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 20.07.2023 року ( а.с 12).

Із довідки з військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2024 року № б/н вбачається, що за період із липня 2023 року по січень 2024 року нарахований дохід головного сержанта ОСОБА_4 , який становить 137 553, 28 грн. ( а.с. 11).

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Частина 2 ст. 16 Декларації ООН «Загальна декларація прав людини» від 10 грудня 1948 року містить положення, за якими шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце.

Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Положенням частин 3 і 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Також у спірних правовідносинах підлягає застосуванню ст. 182, ст. 183, ст. 184 СК України.

Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину.

На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`ясненнями, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Висновки суду.

Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з даним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяв сторін, вони не мають наміру зберегти шлюб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін.

У зв`язку з відсутністю заяви позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при реєстрації шлюбу ОСОБА_7 .

Також суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 180, 181, 182 СК України про обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів в обраний спосіб позивачем, а саме у визначеній частці, при цьому підстав звільнити батька від виконання цього обов`язку суд не встановив.

З огляду на вказане вище, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини і з огляду на бажання позивача отримувати кошти на утримання спільної дитини у визначеній частці, враховуючи встановлення судом обставин перебування платника аліментів в місцях відбування покарання, складнощів в працевлаштуванні позивача, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства із справедливих та розумних критеріїв належного розміру аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 605,60 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 81, 141-142, 247, 265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрований 16 березня 2018 року у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис № 121, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_7 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 березня 2024.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605, 60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду ( за вимогу про розірвання шлюбу).

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Сумській області повернути ОСОБА_10 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 605 ( шістсот п"ять) грн. 60 коп., який відповідно до квитанції № 1383-8335-9627-1815 від 29.03.2024 був сплачений нею через АТ "ТАСКОМБАНК", код 339500, на розрахунковий рахунок UA 0018526, код отримувача: 37970404, банк отримувача: 899998, Казначейство України).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору ( за вимогу про стягнення аліментів).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Суддя