Ухвала

2 травня 2024 року

м. Київ

справа № 757/20698/22-ц

провадження № 61-5348ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держпраці у Київській області, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року, повний текст якої складено 29 березня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний

пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вимогам закону.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 409 ЦПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі заявляє клопотання про скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а саме:

- визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.» від 30 квітня 2022 року № 300401-к/тр;

- визначити коректні строки вимушеного прогулу (з 14 квітня 2022 року до дня видачі роботодавцем наказу про поновлення на роботі);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.» виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- рішення суду в частині поновлення заявника на посаді менеджера з логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.» (шляхом складання роботодавцем відповідного наказу про поновлення на роботі) допустити до негайного виконання.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року позов задоволено частково, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.» від 30 квітня 2022 року № 300401-к/тр.

Постановою Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року у зазначеній частині залишено без змін, що у викладеному в касаційній скарзі клопотанні не враховано.

Також за змістом рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заявляв вимогу про визнання коректних строків вимушеного прогулу (з 14 квітня 2022 року до дня видачі роботодавцем наказу про поновлення на роботі).

Крім того, у касаційній скарзі зазначено, що така подається на постанову Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року.

Проте у касаційній скарзі ОСОБА_1 заявляє клопотання про скасування рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року.

З огляду на наведене клопотання заявника не відповідає вимогам закону та заявленим позовним вимогам, тому потребує уточнення.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення (частини п`ята-сьома статті 43 ЦПК України).

Касаційна скарга сформована ОСОБА_1 у підсистемі «Електронний суд», проте доказів надсилання в електронній формі або листом з описом вкладення Товариству з обмеженою відповідальністю «Розетка.У.А.» та Головному управлінню Держпраці у Київській області копії цієї касаційної скарги заявником не надано.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати докази направлення копії цієї касаційної скарги іншим учасникам справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко