Провадження № 2/686/915/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі

головуючої-судді Чевилюк З.А.,

секретаря Козубович А.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Левицької Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ,третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2012 року у справі №2/2218/1248/2012 розірвано. Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розлучення сторони проживають окремо. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та догляді за дитиною, не займається її фізичним, духовним та моральним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Позивач зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 спільно займаються вихованням дитини, забезпечують медичний огляд та лікування, піклуються про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, її навчання.

Відповідно до Довідки з навчального закладу підтверджується, що батько дівчинки, який регулярно відвідує батьківські збори, здійснює належний догляд за зовнішнім виглядом дитини, забезпечує усіма необхідними речами для навчання та розвитку є ОСОБА_6 .

В той же час, відповідач , покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Донька знаходиться на повному утриманні позивача та її нового чоловіка.

Враховуючи викладене, позивач вважає підставним позбавити відповідача батьківських прав щодо їх спільної доньки, у зв`язки із чим звертається до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволені. Позивач стверджувала, що не здійснювала будь-яких перешкод відповідачу для виконання його батьківських обов`язків. Позивач не стягувала з відповідача аліменти в примусовому порядку, а в добровільному він грошей на утримання доньки не надавав. Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Орган опіки та піклування надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки підставність таких вимог не доведена позивачем. Письмовий висновок підтверджено представником третьої особи в судовому засіданні.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 24 жовтня 2012 року, справа №2/2218/1248/2012.

ОСОБА_1 змінювала прізвище у зв`язку з новим шлюбом з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу з відповідачем у сторін є спільна дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі слів позивача та її представника, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо доньки: не приймає ніякої участі у вихованні та догляді за дитиною, не займається її фізичним, духовним та моральним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Основну турботу про дитину здійснює новий чоловік позивача ОСОБА_6 .

Орган опіки та піклування надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки підставність таких вимог не доведена позивачем. Письмовий висновок підтверджено представником третьої особи в судовому засіданні.

Суду не представлено будь-яких доказів, крім пояснень позивача та її представника про свідоме ухилення, винну поведінку відповідача щодо виховання, піклування про спільну дитину. Позивачем не вживались заходи щодо примусового стягнення аліментів на дитину.

Згода відповідача на позбавлення батьківських прав не є для суду безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, згідно з пунктом 2 якої ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав`судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Дослідити волю дитину щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 не виявилось можливим, оскільки мати дитини вважає, що допит доньки буде мати психотравмуючу дію для неї.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , суд приходить до висновку-відмовити у задоволені позову.

На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2024 року.

Суддя: З.А.Чевилюк