ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1674/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/450/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 595/1674/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Наталюк Назар Миколайович на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року , ухваленого суддею Содомора Р.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду Бучацького районного суду № 595/942/19 від 11 червня 2019 року.

В обґрунтування вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею. Відповідач вихованням дитини не займався, жодної допомоги на її утримання не надавав, тому в травні 2019 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Бучацького районного суду від 11 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що донька ОСОБА_3 хворіє хворобою Дауна, має розлад психологічного розвитку, складний абліотичний астигматизм обох очей, перебуває на диспансерному обліку, отримує постійне лікування, що підтверджується довідкою Баришської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Їй стало відомо, що в серпні 2022 року ОСОБА_1 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України, з серпня 2022 року він має постійний дохід, матеріальне становище платника аліментів суттєво покращилося, тому відповідно до ст.192 СК України виникла необхідність звернення до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, та стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу).

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду Бучацького районного суду № 595/942/19 від 11 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , 1992 року народження, зареєстрованого за адресою с.Новоставці Чортківського району Тернопільської області, в користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що в позові позивачка просила збільшити розмір аліментів, під час підготовчого засідання та у судових засіданнях, вона та її представник не змінювали позовних вимог та наполягали щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, посилаючись на ст.192 СК України.

Зазначає, що позивач не скористалася правом до початку розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову, що відповідало б правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 264/4263/16-ц (провадження № 61-25140св18).

Вказує, що у позовній заяві позивачка просить саме збільшити розмір аліментів, який був раніше визначений в твердій грошовій сумі, що було б правильними, коли сторона позивача просила збільшити розмір аліментів в твердій грошовій суми. Стягнення в даному випадку аліментів в частці від заробітку за своєю суттю є зміна способу стягнення аліментів, та ніяк не їх збільшення, оскільки раніше такі були стягнуті в твердій грошовій сумі.

Окрім того вказує, що ним заявлялось клопотання про зупинення провадження по справі згідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки він мобілізований та проходить військову службу у складі Збройних Сил України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що всі заперечення скаржника на позиції суду першої інстанції носять формальний характер.

Зазначає, що з часу присудження аліментів в розмірі 2000 грн змінились потреби дитини, що зумовлюють додаткові витрати на її соціальний розвиток, тому такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини. Матеріальне становище відповідача, який перебуває на військовій службі значно покращилось, збільшились його доходи, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Зазначає, що предметом позову у даній справі є зміна способу стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні представник відповідача задавав їй питання на підставі яких статей СК України пред`явлено позов, та йому була надана конкретна відповідь, що позов поданий з підстав ст.ст.180,181,183 СК України.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та змінюючи спосіб стягнених аліментів, який визначений рішенням Бучацького районного суду від 11 червня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що покращився матеріальний стан платника аліментів, з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини сторін, яка хворіє, тому розмір аліментів в сумі 2000,00 гривень є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14.07.2022, шлюб розірвано на підставі рішення Бучацького районного суду № 595/595/22 від 14.07.2022.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Озерянською сільською радою Бучацького району Тернопільської області).

15 липня 2019 року Бучацьким районним судом видано виконавчий лист у справі №595/942/19, яким суд вирішив: Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Новоставці Бучацького району Тернопільської області, в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки № 253 від 31.08.2023, виданої Бучацькою міською радою вбачається, що ОСОБА_2 утримує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відповіді на запит №44 від 05.02.2024, наданої відділом соціального забезпечення №2 м.Бучач Управління соціального забезпечення населення, ОСОБА_2 , жителька с.Верб`ятин Чортківського району Тернопільської області в даному управлінні перебуває на обліку, як одержувач допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та одержує надбавку на догляд на дитину з інвалідністю. Місячний розмір даної допомоги становить з 01.01.2024 - 3250,70 грн., з них 1652,70 грн. - державна соціальна допомога, а 1598.00 грн. - надбавка на догляд.

Згідно довідки, виданої Баришською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 25.08.2023, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно хворіє, діагноз: хвороба Дауна, розлад психологічного розвитку, складний абіотичний астигматизм об.очей дитина перебуває на диспансерному обліку, отримує постійне лікування.

Із довідки № 1196 від 08.09.2023, виданої військовою частиною НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 14 вересня 2022 року по теперішній час проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно відповіді №11 від 09.01.2024 військової частини НОМЕР_4 вбачається, що військова частина НОМЕР_3 знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки про доходи, заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року склала 282024,14 грн., з яких утримано на податки 4230, 36 грн., всього до сплати 277793,78 грн.

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що наявні підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Бучацького районного суду від 11 червня 2019 року, оскільки її матеріальне становище погіршилось, дитина - ОСОБА_3 хворіє хворобою Дауна, перебуває на диспансерному обліку та отримує постійне лікування. В серпні 2022 року ОСОБА_1 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України, матеріальне становище платника аліментів суттєво покращилося, тому виникла необхідність звернення до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, та стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу).

Частиною першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Бучацького районного суду від 11 червня 2019 року у справі № 595/942/19з ОСОБА_4 . Стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 . На утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з 10 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Донька позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє, діагноз: хвороба Дауна, розлад психологічного розвитку, складний абіотичний астигматизм об.очей дитина перебуває на диспансерному обліку, отримує постійне лікування.

На даний час змінилось матеріальне становище відповідача, що підтверджується довідкою про доходи № 8 від 09.01.2024 р., з якої вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2023 року склала 282024,14 грн., з яких утримано на податки 4230, 36 грн., всього до сплати 277793,78 грн.

Отже, суд першої інстанції встановивши, що відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі, відомості про незадовільний стан здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб відсутні, дитина хворіє та перебуває на диспансерному обліку, отримує постійне лікування, відповідно змінилися витрати на її утримання, тому дійшов правильного висновку, змінивши спосіб стягнених аліментів рішенням Бучацького районного суду від 11 червня 2019 року та прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір та спосіб стягнення аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, враховує інтереси малолітньої дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції самостійно змінив предмет та підстави позову, оскільки позивачка в позовній заяві просила збільшити розмір аліментів і під час підготовчого засідання не змінювала позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Як вбачається з позовної заяви, що позивачка, посилаючись на те, що відповідач з серпня 2022 року, маючи постійний дохід, його матеріальне становище суттєво покращилося, а тому відповідно до статті 192 СК України просила збільшити розмір аліментів та стягнути в її користь аліменти на утримання доньки в розмірі чверті доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу в межах позовних вимог з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, зокрема зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не вирішив клопотання про зупинення провадження з підстав проходження ним військової служби у складі Збройних Сил України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_3 , в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стимулювання збройної агресії Російської Федерації на території України. Будь-які дані про те, що відповідач залучений до виконання завдань у зоні бойових дій відсутні .

Окрім того, судом першої інстанції 20 листопада 2023 року постановлена ухвала, якою відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження, яку відповідач не оскаржував.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не вбачав підстав для зупинення провадження у справі.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_1 в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати по справі покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома