Справа 206/1437/24
Провадження 2-о/206/274/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд:

- встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 19.07.1978 року, з виправленням дати народження з 1960 рік на 1961, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

І. Стислий виклад позиції заявника, заінтересованих осіб.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 . Проте, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненій 19 липня 1978 року, рік народження виправлено з 1960 на 1961. 28.02.2024 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, на що отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за №89 від 07.03.2024 року. Так, у вищезазначеному рішенні зазначено. Що періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 до страхового стажу не зараховано, оскільки виправлення дати народження власника на титульній сторінці, завірено не належним чином. Зазначене виправлення позбавляє заявника можливості реалізувати своє право на соціальну захищенність зі сторони держави у вигляді призначення пенсії при виповненні відповідного віку, у зв`язку із чим він вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.07.1978 року (а.с. 2-5).

10.05.2024 року до суду електронною поштою надійшли заперечення представника Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, в яких зазначається, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними. Представник просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 41-42).

В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи був повідомлений належним чином.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

21 березня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, залишено без руху (а.с. 23). У встановлений термін заявником вказані недоліки були усунуті. Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 38).

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення заявника, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

15.05.2024 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31 березня 1961 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , що також підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_3 , виданим 31.10.2022 року органом №1210 (запис № 853) (а.с. 28, 30).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , на ім`я ( ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 , прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_4 », на підставі паспорта НОМЕР_4 , видан ОВД Самарського РИК м. Дніпропетровська 28.01.1988, про що на титульному аркуші трудової книжки зроблено відповідний запис. У графі «дата народження» зазначено 14 березня 1960 рік, виправлено рік на «1961» з позначкою «виправлено на «1961» вірити» (а.с. 31).

З картки фізичної особи-платника податків Лівобережної МДПІ у м. Дніпропетровська від 28.01.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб 05.02.1999 року (а.с. 29).

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 11 листопада 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 11 листопада 2008 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №622. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому ОСОБА_2 , їй ОСОБА_4 (а.с. 35).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/005020173 від 05.07.2023 року, за відомостями про особу, наданими з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі відомостей, отриманих від Дніпровської територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 853, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.11.2009 року по теперішній час (а.с. 36).

З рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №89 від 07.03.2024 вбачається, що після розгляду наданих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документів, визначено його страховий стаж - 09 років 5 місяців 11 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки виправлення дати народження власника на титульній сторінці завірено не належним чином (а.с. 37).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме: трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 19 липня 1978 року на ім`я ОСОБА_1 , дійсно належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та неузгодженість, яка виникла у написанні року народження заявника, не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає в оформленні ним документів та права отримання пенсії.

Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення належності правовстановлюючого документа заявнику є оформлення документів в подальшому.

При цьому суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у розмірі 605,60 грн. не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 294, 319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа- задовольнити повністю.

Встановити факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 19 липня 1978 року, з виправленим роком народження з 1960 рік на 1961, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 15 травня 2024 року.

Суддя А.О.Сухоруков