Справа № 635/5129/20
Провадження № 2/635/426/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» про скасування рішення, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет»,

представник позивача адвокат Харченко Костянтин Сергійович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ №1021182 від 14 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача звернувся до суду з позовом, за яким змінив предмет позову, та остаточно просить скасувати рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіонова Олександра Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46616793 від 23 квітня 2019 року щодо державної реєстрації договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05 січня 2015 року, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»/ ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015, площею 4,1666 га, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю № ІІІ-ХР № 109089, виданого 23 грудня 2002 року Харківською районною державною адміністрацією Харківської області. 31 грудня 2015 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «РАССВЕТ» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки зі строком дії до 31 грудня 2025 року. Проте, під час реєстрації вказаного договору оренди земельної ділянки стало відомо, що вона вже перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» на підставі договору оренди від 05 січня 2015 року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису 31317671 від 11 травня 2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015 за договором оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05 січня 2015 року, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»/ ОСОБА_1 , внесений державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим Олександром Сергійовичем. Однак, позивач не підписувала жодних договорів оренди та актів приймання-передачі земельної ділянки з відповідачем, підписи, якщо вони містяться на вказаних документах, є підробленими. Дізнавшись про незаконну реєстрацію підробленого договору оренди від 05 січня 2015 року, разом з власниками інших земельних ділянок, які постраждали від такого ж свавілля з боку відповідача, позивачем було подано заяву до Липецького відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області, за результатом розгляду якої 16 червня 2019 року було відкрито кримінальне провадження та внесені відповідні відомості до ЄРДР за номером №0000182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. На теперішній час досудове розслідування триває. Оскільки об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, у зв`язку з існуванням вказаного запису про право відповідача на оренду земельної ділянки, внесеного на підставі договору, який позивач не укладала, вона позбавлена можливості зареєструвати договір оренди землі, укладений з ТОВ АФ «Рассвет» та передати земельну ділянку останньому. Існування оскаржуваного рішення про державну реєстрацію договору оренди порушує право позивача на здійснення права власності. Отже, для відновлення права позивача передати в оренду належну їй земельну ділянку ТОВ АФ «Рассвет» необхідно встановити неукладеність договору оренди між позивачем та відповідачем та скасувати рішення державного реєстратора. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження по справі.

27 листопада 2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що 05 січня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015, який був зареєстрований державним реєстратором Радіоновим О.С. 11 травня 2018 року. До державного реєстратора були надані всі належним чином оформлені документи згідно з визначеним переліком, які були перевірені реєстратором. За результатами перевірки поданих документів державним реєстратором не було виявлено недоліків документів, які б могли призвести до зупинення або відмови у задоволенні заяви про реєстрацію, а також ним було перевірено відповідність реєстраційних дій в доступних для нього державних реєстрах щодо права власності та обтяжень земельної ділянки і, відповідно, було зареєстровано договори оренди земельної ділянки. Тобто, записи про державну реєстрацію договору були вчинені законно та відповідно до належно поданих документів. Виходячи з презумпції правомірності правочину, саме на позивача покладається обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним. Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що позивач не підписував договір оренди, позивачем суду не надано. Крім того, спірні відносини мають публічно-правовий характер, оскільки у даному випадку оскаржується рішення державного реєстратора, а тому спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

30 листопада 2020 року представник позивача подав заяву про зміну предмету позову.

30 листопада 2020 року представник позивача подав заяву про залучення в якості третьої особи ТОВ АФ «Рассвет».

25 січня 2021 року представник відповідача подав суду заперечення щодо залучення третіх осіб, в яких просив відмовити в залученні до участі у справі в якості третьої особи ТОВ АФ «Рассвет», посилаючись на те, що рішення у справі не може впливати на права та обов`язки інших осіб, виходячи з принципу вільного укладення договорів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2021 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет» у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог.

19 травня 2021 року представник позивача подав суду заяву про витребування доказів.

21 травня 2021 року представник ТОВ АФ «РАССВЕТ» подав суду письмові пояснення, в яких останній зазначив, що дійсно 31 грудня 2015 року між ТОВ АФ «Рассвет» та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0015 зі строком дії до 31 грудня 2025 року. Проте, під час реєстрації вищезазначеного договору стало відомо про перебування земельної ділянки в оренді у відповідача, але останній так і не приступив до виконання договору, користування земельною ділянкою фактично не здійснює, весь час обробку земельної ділянки здійснює саме ТОВ АФ «Рассвет» на підставі укладеного, але не зареєстрованого договору оренди, та здійснює відповідні платежі за оренду земельної ділянки. Отже, третя особа вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2021 року витребувано у Відділі державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області копії документів на підставі яких, державним реєстратором Радіоновим О.С. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис номер 31317671 від 11 травня 2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015 за договором оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05.01.2015, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»|/ ОСОБА_1

05 серпня 2021 року представник позивач подав до суду додаткові докази.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду по суті.

17 грудня 2021 року представник позивач подав до суду додаткові докази.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити, також просила розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, розглянувши заяви учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації №118 від 24 квітня 2002 року, ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0015, площею 4,1666 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради, КСП «Липці», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю № ІІІ-ХР № 109089.

31 грудня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет» укладено договір оренди землі, згідно умов якого позивач передав в оренду ТОВ Агрофірма «Рассвет» земельну ділянку кадастровий номер :04:007:0015, площею 4,1666 га, строк дії договору до 31 грудня 2025 року.

Державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим Олександром Сергійовичем здійснено реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015 загальною площею 4,1666 га, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46616793 від 23 квітня 2019 року 17:23:35 договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05 січня 2015 року, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»/ Коваленко Г.П., номер запису про інше речове право №31317671 від 11 травня 2018 року, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220244850 від 13 серпня 2020 року).

Вказану реєстрацію здійснено на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки кадастровий номер :04:007:0015, подану державному реєстратору уповноваженою особою ТОВ «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» ОСОБА_2 , дата та час реєстрації заяви 11 травня 2018 року 14:45:58.

Також суду надано: копію договору оренди землі, укладеного 05 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Престиж»; копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року про тимчасовий доступ до речей і документів ТОВ «Агрофірма Престиж»; копію відповіді на запит слідчого управління ГУНП в Харківській області № 23956/119-24-2021 від 19 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої статті 10 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Отже, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження.

Статтею 125 Земельного кодексу передбачено що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 2 статті 3 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

Як встановлено судом, реєстрацію речового права на земельну ділянку загальною площею 4,1666 га кадастровий номер :04:007:0015, здійснено державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Радіоновим Олександром Сергійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46616793 від 23 квітня 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05 січня 2015 року, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»/Коваленко Г.П., номер запису про інше речове право № 31317671 від 11 травня 2018 року.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц в постанові від 16 червня 2020 року, відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. У ході перегляду судових рішень щодо визнання договорів оренди недійсними з підстав вчинення підписів на останніх не орендодавцем, а іншою особою від його імені, містяться висновки про те що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

В постанові Верховного Суду у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) від 05 серпня 2021 року суд зазначив, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 земельна ділянка кадастровий номер :04:007:0015, площею 4,1666 га, належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ХР № 109089, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 49.

31 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет» укладено договір оренди землі, згідно умов якого ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ агрофірма «Рассвет» вказану земельну ділянку загальною площею 4,1666 га кадастровий номер :04:007:0015, строк дії договору до 31 грудня 2025 року, під час реєстрації якого стало відомо, що вона перебуває в оренді у ТОВ «Агрофірма Престиж».

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, що має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає підставу, що свідчить про неукладеність спірного договору, відсутність підпису ОСОБА_1 як сторони договору, тобто відсутність волевиявлення останньої на укладення такого договору, посилаючись на те, що підпис у спірному договорі виконаний від імені ОСОБА_1 не нею особисто, а невідомою їй особою.

Виходячи зі змісту обставин, зазначених позивачем в обґрунтування позовних вимог, вирішальним є ідентифікація виконавця підпису в спірному договорі, що можливо довести лише певними засобами доказування, якими у даному випадку є проведення по справі судової почеркознавчої експертизи, предметом дослідження якої має бути підпис особи в оригіналі документу.

Як встановлено судом, позивачем та його представником вичерпані всі процесуальні можливості для виконання обов`язку подання суду доказу на підтвердження своїх доводів про підроблення підпису від імені позивача в спірному договорі оригіналу договору земельної ділянки, про що свідчать надані адвокатські запити до правоохоронних органів, отримання інформації з електронного реєстру Державного реєстру речових прав щодо реєстраційної справи на спірну земельну ділянку, звернення до суду з клопотаннями про витребування доказів.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.п, 10, 24 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, оригінали документів, що подаються державному реєстратору, у тому числі оригінали договорів, після проведення реєстраційних дій не зберігаються у реєстратора та невідкладно повертаються заявнику.

Відсутність оригіналу договору у державного реєстратора підтверджується відповіддю Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-22/1973 від 23 жовтня 2021 року за підписом першого заступника голови райдержадміністрації Усова В. на адвокатський запит представника позивача.

Відсутність оригіналу спірного договору оренди виключає можливість призначення судової почеркознавчої експертизи для спростування або підтвердження виконання підпису у спірному договорі особисто позивачем, оскільки для проведення експертизи документа необхідний його оригінал.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, доводи відповідача про те, що позивачем не надані докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не підписувала договір оренди, повністю спростовуються сукупністю активних дій позивача, спрямованих на отримання та надання до суду таких доказів. Виходячи з письмових пояснень позивача про підроблення підпису у спірному договорі, суд вважає, що оригінал такого договору може бути наданий лише відповідачем, як особою, яка уклала договір оренди земельної ділянки та звернулася із заявою щодо його реєстрації.

У статті 13 ЦК України зазначені наступні межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Факт реєстрації права оренди за відсутності належним чином укладеного договору оренди не відповідає загальному принципу цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність, визначеному п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, та свідчить про зловживання орендарем цивільним правом, тому відповідно до згаданої норми ст. 13 ЦК України таке право не підлягає захисту.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону на час укладення спірного договору) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Отже, системно аналізуючи законодавство, яке регулює дане питання, суд приходить до висновку про неукладеність спірного договору, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, висновок суду про неукладеність спірного договору оренду земельної ділянки підтверджується відомостями на виплату грошових коштів ТОВ агрофірма «РАССВЕТ» позивачу ОСОБА_1 за період 2017-2020 років за користування належною їй спірною земельною ділянкою, що свідчить про те, що земельна ділянка не вибувала з користування ТОВ агрофірма «РАССВЕТ», що повністю узгоджується з доводами позивача про те, що вона не передавала в оренду земельну ділянку іншій особі. Та обставина, що належною позивачу земельною ділянкою фактично користується ТОВ агрофірма «РАССВЕТ» відповідачем не заперечувалась.

З приводу доводів представника відповідача про те, що справу необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 823/588/16 висловила позицію про те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Велика Палата Верховного Суду вважає, що такий спір має приватноправовий характер та не може бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 79-1, 152, 155 Земельного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Радіонова Олександра Сергійовича індексний номер 46616793 від 23 квітня 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 05 січня 2015 року, видавник: ТОВ «Агрофірма Престиж»/Коваленко Г.П.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ПРЕСТИЖ» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18 квітня 1997 року Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж», , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, село Веселе, вулиця Жовтнева, 4.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет», , місце знаходження: 62421, Харківська область, Харківський район, село Тернова.

Повне судове рішення складено 31 травня 2024 року.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна