ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2611/21 Номер провадження 22-ц/814/1880/24Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2024 року, постановлену суддею Тимчук Р.І., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати судовий наказ, виданий 21.09.2021 року у справі № 553/2611/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, 20.09.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви вказує, що його колишня дружина ОСОБА_4 , скориставшись його станом здоров`я, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, а згодом із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів. Підставою стягнення аліментів вона зазначила ухилення його від надання матеріальної допомоги. Разом з тим, він ніколи не ухилявся від утримання дитини, надав можливість ОСОБА_5 знаходитись у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Крім того, заявниця не зазначила, що на час звернення із заявою про видачу судового наказу було відсутнє рішення про визначення місця проживання сина з ОСОБА_5 .. При цьому син деякий час знаходився у його батьків. Згодом заявниця повідомила, що не бажає проживати з ним, і вимусила забрати речі та змінити місце проживання. В подальшому вона перешкоджала йому у спілкуванні та вихованні сина, а після 24.02.2022 року разом із дитиною виїхала у Швейцарію, де проживає на даний час. Через незаконні дії заявниці він позбавлений можливості спілкуватися з сином ОСОБА_3 та надавати йому допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини відмовлено.

З вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами, роз`яснивши заявниці її право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував те, що не мав об`єктивної можливості певний період надавати допомогу своєму синові, оскільки перебував на лікуванні. До цього він належним чином утримував свого сина, що ОСОБА_6 приховала. Після видачі судового наказу ОСОБА_5 обмежила його у спілкуванні та вихованні дитини, а після початку військових дій незаконно вивезла його з м. Полтава до Швейцарії.

Внаслідок неправомірних дій заявниці він вимушений був неодноразово звертатися до поліції та українського консульства в Швейцарії.

Також суд не врахував, що в період перебування його у лікарні ОСОБА_5 незаконно виселила його з будинку, де вони разом проживали однією сім`єю.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував наведені ним нововиявлені обставини, які унеможливлювали розгляд питання щодо стягнення з нього аліментів в порядку наказного провадження.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи належним чином повідомлялися, в тому числі на електронні адреси, що відповідає приписам ст. 128 ч. 6, ч. 8 п.2 ЦПК України.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі.

Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутність сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що 20.09.2021 року заявниця ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі частини заробітку боржника. 21.09.2021 року Ленінським районним судом м. Полтави видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, 20.09.2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу. Підставою перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами він зазначив те, що стягувачка самовільно без його згоди змінила місце проживання дитини, виїхали з ним за межі України та перешкоджає їх з сином спілкуванню. Також він вказав, що на час звернення ОСОБА_4 із заявою про стягнення з нього аліментів, шлюб між ним розірваний не був, визначення місце проживання дитини з матір`ю не встановлювалось, син інколи проживав у його батьків. Крім того, він не ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, які не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).

Аналогічні за змістом положення містяться й у пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що на момент звернення з заявою про видачу судового наказу, шлюб між ним та ОСОБА_4 розірваний не був, визначення місце проживання дитини з матір`ю не встановлювалось, син інколи проживав у його батьків. Також він не ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що ОСОБА_1 не довів наявність нововиявлених обставин (факту постійного проживання дітей разом із батьком або іншими особами, на момент видачі судового наказу від 21 вересня 2021 року), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами. При цьому факт проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_4 підтверджується довідкою про місце реєстрації дитини за адресою АДРЕСА_1 , яка є місцем проживання матері (а.с.6-8). Достатніх та допустимих доказів на спростування вказаної обставини заявник ОСОБА_1 не надав.

Також не є підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами те, що ОСОБА_1 надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки відповідно ст.ст. 180, 181 СК України стягнення аліментів на підставі рішення суду є одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Звернення особи, з якою проживає дитина, із заявою про стягнення аліментів, є її правом та не ставиться в залежність він надання іншою стороною матеріальної допомоги.

Не є нововиявленими обставинами і те, що на момент звернення ОСОБА_4 із заявою про видачу судового наказу, шлюб між сторонами не був розірваний, а також відсутнє рішення про визначення місця проживання дитини, оскільки це не є обов`язковою умовою для набуття права на отримання аліментів та звернення із заявою про видачу судового наказу.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виїзд матері і дитини в іншу країну в умовах воєнного стану, травма дитини за кордоном, відстань від місця проживання заявника і дитини, необхідність у грошах для розшуку дитини не є нововиявленими обставинами, а є новими обставинами, які виникли після ухвалення судового рішення і не можуть бути підставою для його перегляду.

Так відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам також необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що ОСОБА_5 в період його перебування у лікарні незаконно виселила його із будинку, оскільки питання порушення останньою його житлових прав не є предметом даного судового розгляду.

Також не є підставою для перегляду рішення про видачу судового наказу про стягнення аліментів, те, що ОСОБА_5 перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини, оскільки утримання дитини не може ставитись у залежність від спілкування з нею. В разі наявності між сторонами спору щодо участі у вихованні дитини та на наявності перешкод з боку ОСОБА_5 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 має право звернутися із відповідним позовом в порядку ст. 159 СК України.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для скасування ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2024 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого суду - без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.05.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І. Пилипчук