Справа № 201/7677/23
Провадження № 2/201/349/2024
УХВАЛА

щодо питання про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника позивача адвоката Христян О.М.,

представника відповідача адвоката Трушева О.П.,

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

15.08.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Трушевим О.П. заявлене клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення судово-економічної експертизи (а.с. 69 79 т. 4).

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 по справі №201/16387/16 відмовлено в задоволені позовних вимог AT КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмети іпотеки. У наведеній справі AT «КБ «Приватбанк» заявлено до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором від 12.10.2017 у розмірі 6 400 216,04 доларів США (аналогічний розмір, що заявлений у даній справі). У мотивувальній частині рішення суду по справі №201/16387/16 встановлено, що судовий експерт під час підготовки висновку судово економічної експертизи №15/16-22 від 29.04.2022 не зміг встановити розмір заборгованості за Кредитним договором від 12.10.2017. Крім того, наданий AT «КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості не враховує положення про нікчемність окремих пунктів спірного кредитного договору та втрату права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом з моменту направлення вимоги про дострокове погашення боргу. Також судом було встановлено, що в пп. 2.2.3, 2.2.9, п.2, п.п.3.6, 3.7, 4.1, 4.3, 7.1, 7.4, 7.5 Кредитного договору, п.1 Додаткової Договору №2 до Кредитного договору викладено несправедливі умови кредитного договору, які є нікчемними (недійсними з моменту укладання договору).

У цій справі 10.02.2016 банк направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення всієї суми боргу, чим змінив терміни повернення кредиту. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 12.10.2027 був змінений банком на повернення всією сумою в термін 30 днів. Кредитний договір містить в собі положення, які є нікчемними в силу приписів ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Цими пунктами покладено на ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати винагороди за надання фінансового інструменту; винагорода, що сплачується в момент надання кредиту; встановлення пені у розмірі 3% за один день прострочення (1095% річних); встановлення додаткових 0,50% за користування кредитом при достроковому (як повному так і частковому) погашенні кредиту. Висновком експерта у справі №201/16387/16 встановлено, що AT «КБ «Приватбанк» не надав в повному обсязі первинні документи необхідні для встановлення дійсного розміру заборгованості за Кредитним договором, а тому - не можливо встановити чи існує взагалі така заборгованість у ОСОБА_1 . Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 . Тому просив забезпечити докази шляхом призначення судово-економічної експертизи, а вирішення якої поставити ряд питань щодо розміру заборгованості з урахуванням нікчемних положень кредитного договору. Проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Представник відповідача - адвокат Трушев О.П. у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Представник позивача адвокат Христян О.М. у судовому засіданні проти клопотання заперечувала, зазначивши, що у справі № 201/16387/16 проведено експертизу по цьому ж договору, у справі № 201/16387/16 відповідач також посилався на нікчемність положень договору. Рішення у справі № 201/16387/16 оскаржується, не набрало чинності. Не погоджувалася із тим, що банк зміним строки виконання зобов`язань шляхом направлення вимоги, оскільки доказів її отримання немає, тому строк відліковується із дати звернення саме до суду. Відповідач не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості банку, неврахування банком платежів за договором. Вважала клопотанням необґрунтованим, просила відмовити у його задоволені.

Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також висновками експертів.

Відповідно до частини 4 ст. 118 ЦПК України суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів.

Отже, забезпечення доказів це сукупність процесуальних дій суду відповідно до заяви зацікавленої особи направлених на виявлення, витребування та дослідження доказів, з метою використання їх в якості доказів, якщо згодом їх подача стане неможливою або утрудненою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм призначення експертизи, як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) та призначення експертизи у загальному прядку (ст. 103 ЦПК України).

Незважаючи на те, що законодавець в ЦПК України відмежував цей механізм і закріпив їх різними статтями, сторона відповідач помилково їх ототожнює і не наводить жодних міркувань про те, що призначення експертизи як спосіб забезпечення доказів є доцільним, оскільки у майбутньому можуть докази бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим.

Окрім того, дійсно у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа № 201/16387/16 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі Ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору з даною справою № 201/7677/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 по цій справі була призначена експертиза. На вирішення якої були поставлено ряд питань щодо розміру заборгованості за спірним кредитним договором. Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 15.02.2023 у цій же справі знову була призначена була судово-економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання такі ж самі питання і її проведення знову доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Поставною Дніпровського апеляційного суду від 25.04.2023 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що призначаючи експертизу, суд першої інстанції не врахував положення ЦПК України про те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Не проводячи фактично після отримання висновку експерта судових засідань по розгляду справи по суті, не з`ясовуючи обставин справи, не досліджуючи надані експертом висновки та інші докази по справі в сукупності, суд першої інстанції призначив знову таку ж саму експертизу, на вирішення якої поставив ті ж самі питання, що уже вирішувалися при проведенні попередньої експертизи. При цьому ухвала про призначення експертизи не містить обґрунтування призначення експертизи, висновок експерта від 29 квітня 2022 року не визнано неповним або неясним, необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Навпаки, така ж сама експертиза з тими ж самими питаннями призначається до тієї ж експертної установи.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги положення ст.113 ЦПК України та те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими наявними в матеріалах справи доказами, за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Судом в ухвалі не наведено, які протиріччя містить експертний висновок, які нові докази повинні досліджуватися експертом.

Судом першої інстанції також не враховано, що доводи, зазначені представником відповідача в клопотанні про призначення повторно такої ж експертизи носять оціночний характер та не спростовують складений висновок експерта, який наявний в матеріалах справи.

Уточнення позовних вимог не є підставою для призначення експертизи після її проведення.

Направляючи справу на новий розгляд, апеляційний суд також зауважив на тому, що «… суду першої інстанції слід врахувати, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 18 листопада 2016 року, 18 червня 2018 року було скасовано заочне рішення і справу призначено до розгляду, і з цього часу спір безпідставно не знаходить свого вирішення по суті занадто тривалий час ( більше 6 років) і безпідставне призначення однієї і тієї ж експертизи з однаковими питаннями сприяє затягуванню строків розгляду спору по суті та порушенню прав сторін».

27.02.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокат Пільх А.В. повторно заявляв клопотання про проведення судово-економічної експертизи (а.с. 1- 16 т. 2).

Ухвалою суду від 28.06.2024 у задоволенні клопотання було відмовлено.

Клопотання відповідача про забезпечення доказів шляхом призначення судово-економічної експертизи зводиться фактично до аналогічного клопотання про призначення експертизи повторно. Відповідач не обґрунтував доцільність забезпечення доказів в обраний ним спосіб. Тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 118, 258, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення судово-економічної експертизи у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суд.

Повний текст ухвали складений 21 серпня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова