Справа № 462/2557/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 травня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому (з урахуванням змін та доповнень /а.с.95-96/) просить в порядку поділу майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на його користь 1/2 частки вартості автомобіля «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , в розмірі 104650 гривні 00 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що з 24 листопада 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року. У період шлюбу їх подружжя придбало вищевказані квартиру та автомобіль, які були зареєстровані за відповідачкою. Однак, квартира та автомобіль є спільним майном подружжя. Автомобіль після розірвання шлюбу залишився у користуванні відповідачки. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

03 квітня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачці було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач належним чином повідомлялася судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24 листопада 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року /а.с.12-14/.

У період шлюбу 21 серпня 2020 року сторони на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 81,3 кв.м., який була зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.15,16/.

Також, у період шлюбу сторони придбали автомобіль «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, номер шассі: НОМЕР_1 , білого кольору, дата реєстрації 26 січня 2013 року, який був зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) /а.с.82/.

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ПП «Західний екпертно-консалтинговий центр» від 06 березня 2024 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 4208900,00 гривень, що еквівалентно, без врахування ПДВ, 109622 доларів США на дату дослідження /а.с.23-61/.

Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ПП «Західний екпертно-консалтинговий центр» від 06 березня 2024 року ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 209300,00 гривень, без врахування ПДВ, на дату дослідження /а.с.69-87/.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843 цс 17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з частиною першою п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б могли свідчити про обставини, які б спростовували презумпцію спільності права власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску.

Таким чином, до обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення сторонами спільного ведення господарства, належали вищевказані квартира та автомобіль.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи суду не було надано достатніх доказів, які б свідчили про підстави для відступу від засади рівності часток подружжя в розумінні статті 70 СК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності особистої приватної власності, зокрема, дружини в розумінні положень статті 57 СК України, а тому суд вважає, що квартиру слід поділити порівну в межах заявлених позовних вимог, а саме: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про присудження позивачу грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, то така вимога також підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Суд зазначає, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача у цій справі) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідачка не надала суду будь-яких доказів? які б спростовували ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, в розмірі 209300,00 гривень, яка визначена у довідці суб`єкта оціночної діяльності ПП «Західний екпертно-консалтинговий центр».

Беручи до уваги, що спірний транспортний засіб знаходиться у спільній сумісній власності подружжя та підлягає поділу між ними у порядку передбаченому статтею 71 СК України, а також, ураховуючи те, що автомобіль є неподільною річчю, постійно перебуває у фактичному користуванні відповідачки, та з урахуванням інтересів кожного з колишнього подружжя, суд приходить до висновку про залишення його у власності ОСОБА_2 , зі стягненням з останньої на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, визначивши її розмір, виходячи з вартості, зазначеної у звіті ПП «Західний екпертно-консалтинговий центр» (209300,00 грн. x 1/2 частку = 104650,00 грн.).

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним в зв`язку з розглядом справи, а саме: сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 9084,00 грн. /а.с.1/.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частки вартості автомобіля «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , в розмірі 104650 гривні 00 коп.; судовий збір - 9084 гривні 00 коп. Всього стягнути 113734 (сто тринадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя:

Оригінал рішення.