ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м.Черкаси

Справа № 693/1206/23
Провадження № 22-ц/821/699/24
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Новікова О.М.,

секретаря - Мунтян К.С.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

27 вересня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернувся через систему Електронний суд до Жашківського районного суду Черкаської області із даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4535741 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір, договір).

Загальний розмір кредиту складає 16 000 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 27.08.2021, про що вказується в графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 16 000 грн, шляхом зарахування

кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , про що є

довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів.

28.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 395 грн 20 коп. У зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 27.09.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

28.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 9 424 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 28.10.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

28.10.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18 квітня 2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Вказує, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 52 480,00 грн, з яких 16 000,00 грн - тіло кредиту та 36 480,00 грн - нараховані проценти.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 14 222,08 грн, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом в сумі 2 601,00 грн.

На підставі наведеного, позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04.12.2023, просив суд стягнути на свою користь з відповідача 52 480, грн заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати: суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором №4535741 від 28.07.2021 про надання споживчого кредиту у розмірі 52 480, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду в розмірі 2 147,20 грн.

В частині стягнення витрат за правову допомогу відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено факт укладення 28.07.2021 договору № 4535741 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 та отримання кредитних коштів в сумі 16 000 грн, на строк 30 днів з 28.07.2021 по 27.08.2021, який в подальшому пролонговувався та автопролонговувався. Проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку (90 днів), тобто до 26.01.2022 включно. Сума заборгованості визначена позивачем станом на 17.04.2023 в розмірі 52 480,00 грн, тобто на дату укладання договору факторингу, в межах строку дії договору та підтверджується відповідним розрахунком, підписаним первісним кредитором та скріпленим печаткою.

Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснювався ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, оскільки ТОВ «Авентус Україна» згідно статуту не є банківською установою, а є юридичною особою, яка має право, зокрема, відкривати та розпоряджатися банківськими рахунками в уповноважених банках, як на території України, так і за її межами у відповідності з чинним законодавством та розпоряджатися коштами, які знаходяться на цих рахунках.

Судом встановлено факт правомірності укладення договору факторингу та перехід до позивача права вимоги заборгованості від відповідача у розмірі 52 480,00 грн, який є доведеним та підтверджується належними доказами.

Відповідачем не спростовано, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Суд, проаналізувавши та оцінивши наявні у матеріалах докази, дійшов висновку, що позивачем доведено існування заборгованості за кредитним договором № 4535741 від 27.01.2021 в сумі 52 480,00 грн, з яких 16 000,00 грн - тіло кредиту та 36 480,00 грн - нараховані проценти.

Відмовляючи в стягненні витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази на підтвердження витрат на правову допомогу не є належними доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К., вважаючи рішення суду прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування усіх фактичних обставин справи, без дослідження та належної оцінки доказів та обставин справи, просив суд скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача витрати за надання правничої допомоги у розмірі 13 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав суду першої інстанції жодних доказів вчинення відповідачем таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Позивач не надав до суду доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Посилається на постанову Київського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 359/1596/23, у якій зазначено, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідчача в інформаціно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заяви та отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

Посилається на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, згідно яких, паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом та суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Вказує, що в даному випадку позивачем подано паперові копії електронних доказів, оригінали електронних доказів суду надані не були.

До матеріалів справи було долучено копію довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2634 від 04.05.2023, з якої неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненній операції, ні даних, стосовно кредитного договору за яким здійснювались перекази, що свідчить про відсутність доказів про отримання відпвідачем кредитних кошів.

Також скаржник не погоджується із висновком суду щодо відсотків, оскільки кредитний договір укладено на строк 30 днів, який скінчився 27.08.2021, при цьому споживач 28.08.2021 та 28.09.2021 здійснила платежі у сумі 9 819,20, які начебто спрямовані на пролонгацію дії кредитного договору, проте доказів того, що відповідно оферту кредитодавцем було прийнято, матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем не надано доказів направлення споживачеві текстового повідомлення про пролонгацію дії кредитного договору, що відповідало б приписам п. 4.2.3 договору.

Вказує, що доказів того, що договір після 27.08.2021 було автоматично пролонговано та строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів матеріали справи не містять, а не сплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін.

Висновки по аналогічних справам викладені у постановах Запорізького апеляційного суду від 11.09.2023 у справі № 333/4363/22, Вінницького апеляційного суду від 23.03.2023 у справі № 152/858/22, Черкаського апеляційного суду від 01.02.2023 у справі № 694/1647/22, Черкаського апеляційного суду від 09.02.2023 у справі № 694/1648/22 та інших.

Вказує, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування у період з 11.11.2021 по 31.11.2022 включно на суму 54 460,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем позичальник у період з дати укладення договору від 28.07.2021 по 17.04.2023 здійснювала погашення заборгованості у загальному розмірі 9 819,20, оскільки загальний розмір заборгованості повинен становити 25 120,00 грн, то загальний розмір заборгованості повинен становити 15 300,80 грн.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - авокат Крюкова М.В. просить рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважаючи, що судом правильно встановлено та надано оцінку доказам щодо права позивача та стягнення заборгованості відповідно до договору факторингу, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Також скаржником не наведено жодних аргументів про будь-які порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 4535741 (арк. с. 61-70).

Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство надає, Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що сума кредиту складає 16 000 грн. Строк кредиту 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2. Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3. Договору.

Підпунктом 1.5.2. Договору передбачена знижена процентна ставка 0,19% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.7. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає:

п.п. 1.7.1. за стандартною ставкою 24 079,41% річних;

п.п. 1.7.2. за зниженою ставкою 7,16% річних.

Відповідно до п. 1.8. Договору загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає:

п.п. 1.8.1. за стандартною ставкою 25 120,00 грн;

п.п. 1.8.2. за зниженою ставкою 16 091,20 грн;

Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений порядок та умови надання кредиту.

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п. 3.1. Договору).

Пунктом 4 вказаного договору встановлений порядок пролонгації строку кредиту.

Відповідно до п.п. 4.2.2. пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів:

- перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

- протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Згідно п.п. 4.2.4. у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту (як це сталось у даному випадку), новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.п. 4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті.

Підпунктом 4.3. вказаного договору визначений порядок автопролонгації строку кредиту.

Відповідно до п.п. 4.3.1. сторони домовилися, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2. - 4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день пролонгації є новою датою повернення кредиту.

Відповідно до п.п. 4.3.2. споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2. Договору.

Згідно пункту 5.1. 1) Товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором.

Пунктом 5.2. 1) передбачено, що товариство зобов`язане надати Споживачу кредит на умовах та в порядку передбачених Договором.

Згідно пункту 5.3. 1) Споживач має право достроково повернути кредит як в повному обсязі, так і частинами в порядку передбаченому Договором, сплативши проценти за користування кредитом виходячи з фактичного залишку суми кредиту та фактичного строку користування кредитом.

Пунктом 5.4. 1) передбачено, що Споживач зобов`язаний в установлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

Пунктом 6 кредитного договору передбачений порядок повернення кредиту та сплати процентів.

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору.

Пунктом 10.10. Договору встановлено, що сторони домовилися, що примірник цього Договору вважається отриманим Споживачем, якщо Товариство його направило на електронну адресу вказану Споживачем в Особистому кабінеті/Договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет.

Вищевказаний Договір підписано директором ТОВ «Авентус Україна» та електронним підписом одноразовим ідентифікатором М978370 28.07.2021 о 21:17:56 / ОСОБА_1 / та вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним (п.10.2. Договору).

До Договору додано додаток № 1, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.71).

З інформації за укладеним договором № 4535741 від 28.07.2021 позичальника ОСОБА_1 , встановлено, що нарахування відсотків було зупинено 26.01.2022.

Позивачем до позовної заяви додано також, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М978370 Чернець В.М., Паспорт споживчого кредиту (а.с.110-114), з якого вбачається, що ліміт кредиту встановлено у розмірі 16 000,00 грн; строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору; стандартна процентна ставка за користування коштами кредиту становить 693,50% річних (1,90% в день); знижена процентна ставка за користування коштами кредиту становить 6,94% річних (0,019% в день).

Позивачем до позовної заяви додано також Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», з якими відповідач також ознайомилася та погодилася, про що свідчить її електронний підпис (а.с.45-70).

18.04.2023 укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі (а.с. 218-226).

Відповідно до п. 4.1. договору факторингу ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати Документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників.

Пунктом 4.2. цього ж Договору визначено, що фактор, в разі необхідності, може звернутися до клієнта із письмовим запитом про отримання довідки про рух коштів по рахункам та детального розрахунку заборгованості по кредитному договору на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (фактор) прийняло Реєстр Боржників кількістю 9333, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023, від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 120 955 292,09 грн (а.с. 226).

Згідно Витягу з Реєстру Боржників від 18.04.2023 вбачається, що права вимоги заборгованості від боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4535741 на суму 52 480,00 грн також перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с.44).

Станом на 17.04.2023 відповідач має заборгованість за основним боргом - 16 000,00 грн, заборгованість за зниженими процентами - 395,20 грн, заборгованість за стандартними процентами - 45 904,00 грн, та здійснені платежі на суму 9 819,20 грн, що в загальному складає 52 480,00 грн (а.с.109).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір № 4535741 про надання споживчого кредиту від 28.07.2021 підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону позичальника, згідно умов п. 1.1 кредитного договору, який вказаний у реквізитах договорору, крім іншого там зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо його місця проживання, номери телефонів для створення особистого електронного кабінету, електронний підпис, М978370 (а.с. 61-70).

Також електронним підписом ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначено тип кредиту, сума ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка (інформація щодо орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача), а також порядок повернення кредиту ( а.с. 110-114).

Таким чином, вказаний договір було укладено в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що позивачем не надано доказів укладення договору а також не доведено, що при підписанні договору про надання споживчого кредиту сторони погодили умови надання всіх послуг, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а саме у наданому позивачем кредитному договорі № 4535741 від 28.07.2021, у п. 11 договору зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) М978370 саме ОСОБА_1 28.07.2021 о 21:17:56 ( а.с. 70).

Отже із наведеного слідує, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та вона отримав кошти у розмірі 16 000 грн, які були перераховані на рахунок вказаний у договорі № НОМЕР_1 та не спростовано відповідачем ( п. 2 договору) ( а.с. 62).

Перерахування коштів на вказаний рахунок підтверджується також довідкою № 2634 від 04.05.2023 ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що до матеріалів справи було долучено копію довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2634 від 04.05.2023, з якої неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, ні даних, стосовно кредитного договору за яким здійснювались перекази, що свідчить про відсутність доказів про отримання відпвідачем кредитних кошів є необґрунтованими, оскільки із довідки вбачається сума коштів (16 000 грн), дата здійснення переказу та номер картки, на який здійснено зарахування коштів ( НОМЕР_1 ).

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не спростовано належними доказами, що рахунок на який були перераховані кошти не належить відповідачу.

Воночас, номера телефонів та адреса електронної пошти вказані в договорі про надання споживчого кредиту № 4535741 від 28.07.2021 є аналогічними номерам та адресі електронної пошти, що вказані у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, що свідчить про те, що реєстрація особистого кабінету споживача при укладенні даного договору відбулася саме з належних відповідачу номерів.

Крім того, про визнання укладеним кредитного договору, свідчить часткова сплата коштів за вказаним договором, у розмірі 9 819,20 грн, що не спростовується відповідачем.

Таким чином, кредитні кошти позичальнику надавалися згідно умов укладеного договору від 28.07.2021, зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з даними вимогами.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що позивач не довів підписання позичальником кредитного договору з умовами, наданими суду, та фактичне отримання кредитних коштів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із витягу з реєстру відступлених прав вимог, що були відступлені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до відповідача за договором становить 52 480,00 грн, з яких 16 000,00 грн сума кредиту та 36 480,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 16 000,00 грн.

Посилання скаржника на позицію, яка зазначена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Згідно постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Відповідно до положень ч. ч. 1 - 3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Із наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 76 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підтвердження своїх вимог надало суду першої інстанції електронні докази в паперовому вигляді, завіривши їх належним чином (шляхом накладення електронного підпису, оскільки позов та додані до нього додатки подані до суду через систему Електронний суд), відповідність їх оригіналу не викликає сумнівів.

Що стосується, рішення в частині заборгованість за відсотками в розмірі 36 480,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбчається із матеріалів справи договір було укладено 28.07.2021 строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації.

Відповідно до п. 3.1 договору № 4535741 від 28.07.2021, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році.

За положеннями пункту 4.2.2 договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із способів, наведених у цьому договорі.

Пунктом 4.2.3 кредитного договору встановлено, що кредитодавець вправі акцептувати пропозицію споживача про продовження строку дії договору шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту.

Порядок автопролонгації строку кредиту врегульовано пунктом 4.3 договору.

Згідно з п.п. 4.3.1 договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

У п.п. 4.3.2 зазначено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору.

Доводи скаржника про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту пролонгації строку дії кредитного договору, не варті уваги оскільки, підписавши договір про споживче кредитування, відповідач вже засвідчила наявність згоди з її боку на автопролонгацію.

Вказане підтверджується також п. 4.4 кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили, що вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.3 Договору виражена письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст. 207 ЦК України до письмової форми правочину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду в цій частині.

Враховуючи, що у відповідача станом на 17.04.2023 наявна заборгованість за тілом кредиту, що не заперечується нею в апеляційній скарзі, тому позивач має право на стягнення з неї процентів і за період автопролонгації.

Враховуючи вищевикладене та оцінивши наявні у матеріалах докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем доведено існування заборгованості за кредитним договором № № 4535741 від 27.01.2021 в сумі 52 480,00 грн, з яких 16 000,00 грн - тіло кредиту та 36 480,00 грн - нараховані проценти.

Посилання скаржнка в апеляційній скарзі на практику викладену у постановах апеляційних судів у подібних правовідносинах, не варте уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, при виброрі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладені в постановах Верховного Суду.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича - залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 травня 2024 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

О.М. Новіков