ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/635/24Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 22-ц/817/739/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №595/635/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Пасічник Андрій Зіновійович на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року (ухвалене суддею Созанською Л.І.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Кредит Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Кредит Фінанс (далі - ТОВ Укр Кредит Фінанс) звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ Укр Кредит Фінанс зазначало, що 13.01.2023 року між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1140-3319, який був підписаний електронним підписом відповідачки, що відтворений шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора А5290.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 8900 грн., (шляхом перерахування на її картковий рахунок) зі строком надання кредиту 300 днів, із застосуванням стандартної % ставки - 3,00 % в день, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та внести плату за кредитом.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до договору виконав у повному обсязі, проте відповідачка, належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови договору, тому загальний розмір заборгованості станом на 07.03.2024 становив 81159 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7200 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 73959 грн.

Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ Укр Кредит Фінанс, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 42898 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 38261 грн.

З врахуванням вищезазначеного, кредитодавець просив суд стягнути з ОСОБА_1 не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 38261 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7200 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31061 грн.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Укр Кредит Фінанс суму заборгованості за кредитним договором № 1140-3319 від 13 січня 2023 року в розмірі 38261 грн. 00 коп., з них: 7200 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 31061 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Укр Кредит Фінанс судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Пасічник А.З. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що позивачем не доведено, що саме відповідачці як позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також, що такий переказ є завершеним.

Вважає неналежними та недопустимими доказами довідку АТ КБ Приватбанк та довідку ТОВ Укр Кредит Фінанс про перерахування суми кредиту, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності договірних відносин між вказаними юридичними особами щодо переказу платежів, а довідка ТОВ Укр Кредит Фінанс складена самим позивачем.

Від представника позивача ТОВ Укр Кредит Фінанс Шевченко В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що згідно кредитного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання та не виконала їх належним чином.

Звертає увагу на те, що позичальник з метою укладення договору самостійно формує відповідну заявку на сайті позивача.

При цьому, позичальника було дистанційно ідентифіковано з використанням системи BankID НБУ і відповідно тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента, що надає послуги, а тому позивачем не було надано в суді першої інстанції сканкопії особистих документів позичальника.

Вказує на те, що створюючи заявку на отримання кредиту відповідач самостійно вносить номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти.

Звертає увагу на те, що інформація щодо належності карткового рахунку відповідача є банківською таємницею установи банку, в якому було відкрито цей картковий рахунок.

Зазначає, що ТОВ Укр Кредит Фінанс не є банківською установою, а є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, які полягають у наданні коштів в позику, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 є неможливим.

Вказує на те, що лист (довідка) АТ КБ ПриватБанк про перерахування коштів від ТОВ Укр Кредит Фінанс через систему LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року, є належним доказом перерахування кредитних коштів за кредитним договором №1140-3319 від 13.01.2023 року.

Зазначає, що з розрахунку заборгованості також вбачається, що 10.02.2024 року після закінчення дії договору відповідачка сплатила грошові кошти у сумі 1700 грн., які були зараховані в зменшення суми основного кредиту, відповідно вчинила конклюдентні дії, що свідчить про прийняття укладеного між сторонами кредитного договору.

Вважає, що позовні вимоги та рішення суду першої інстанції є обґрунтованими і не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 3831-IX від 19.06.2024, який набрав чинності 19.07.2024 року, позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент відкриття апеляційного провадження), апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ Укр Кредит Фінанс є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, видане Національним банком України.

13 січня 2023 року між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ Укр Кредит Фінанс, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1140-3319.

Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) ТОВ Укр Кредит Фінанс, затверджених наказом № 69-П від 23.11.2022 та розміщених на їх сайті.

Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А5290, для підписання кредитного договору № 1140-3319 від 13.01.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором.

Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором.

Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 8900,00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 13.01.2023 р. (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.5. Договору, сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду.

Базовий період складає 18 (вісімнадцят цілих, нуль сотих) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду (п. 4.4. Договору).

Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00 % (три цілих, нуль сотих відсотки (ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п. 4.6. Договору).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 09.11.2023. Строк Договору є рівним Строку кредитування (п. 4.8 Договору).

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає сімсот п`ятдесят шість тисяч триста тридцять п`ять, нуль сотих відсотки (ів) (п. 4.9. Договору).

Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 89000,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом 80100,00 грн. (п. 4.10 Договору).

Відповідно до п. 8.5 Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п. 4.8 даного Договору.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1140-3319 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 8900,00 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 80100,00 грн., реальна річна процентна ставка становить 756335, 00 % річних.

Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А5290.

Підписавши 13.01.2023 цей кредитний договір, відповідачка взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 1140-3319 від 13.01.2023, ТОВ Укр Кредит Фінанс здійснило видачу відповідачці коштів за кредитним договором № 1140-3319 від 13.01.2023 в сумі 8900,00 грн. за допомогою системи LiqPay платіж , дата 13.01.2023; № платіжної картки НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення АТ КБ ПриватБанк для ТОВ Укр Кредит Фінанс, від позивача № платежу через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 8900,00 грн. 13.01.2023 згідно договору № 1140-3319, номер картки НОМЕР_2 .

Згідно довідки про укладений договір станом на 07.03.2024, складеної представником ТОВ Укр Кредит Фінанс, у відповідачки наявна заборгованість у сумі 81159,00 грн., яка складається із: 7200,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 73959,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Згідно з відомостями, що містяться у довідці про укладений договір, сформованій станом на 07.03.2023, кредитодавець нараховував процентну ставку у розмірі 2,5 % у періоди з 13.01.2023 по 30.01.2023, з 02.02.2023 по 19.02.2023, процентну ставку у розмірі 3,00 % у період з 31.01.2023 по 01.02.2023, з 20.02.2023 по 08.11.2023.

З врахуванням програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ Укр Кредит Фінанс, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 42898,00 грн., позивач просив стягнути з відповідачки на його користь частину заборгованості, що становить 38261,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7200,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31061,00 грн., у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором № 1140-3319 від 13.01.2023.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом не виконала, чим порушила права позивача.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір про відкриття кредитної лінії №1140-3319 від 13.01.2023 року містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А5290, який було надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.

Крім цього, у вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.

Умови Договору про відкриття кредитної лінії №1140-3319 від 13.01.2023 року є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

Відтак колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення його виконання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення повернення позичальником позики визначено статтею 1050 ЦК України, згідно з частиною другою якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (на виплат), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вищевказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували наявний розрахунок заборгованості, відповідачка суду не надала.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладений за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А5290 та грошові кошти перераховані на належну відповідачці банківську карту, реквізити якої вводились самим позичальником на сайті позикодавця.

Більше того, відповідачка не зверталась до суду із зустрічними позовними вимогами про визнання кредитного договору недійсним, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення факту укладення договору, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що саме відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно довідки про перерахування суми кредиту № 1140-3319 від 13.01.2023, ТОВ Укр Кредит Фінанс здійснило видачу відповідачці коштів за кредитним договором № 1140-3319 від 13.01.2023 в сумі 8900,00 грн. за допомогою системи LiqPay платіж , дата 13.01.2023; № платіжної картки НОМЕР_2 .

Згідно повідомлення АТ КБ ПриватБанк для ТОВ Укр Кредит Фінанс, від позивача № платежу через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 8900,00 грн. 13.01.2023 згідно договору № 1140-3319, номер картки НОМЕР_2 .

Колегія суддів вважає зазначені докази належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на визначений ним рахунок кредитних коштів.

Також колегія суддів вважає слушним твердження суду першої інстанції стосовно того, що боржник маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність відповідачці вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.