Головуючий у І інстанції Коваленко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року АТ «Аграрний фонд» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу.

29 січня 2024 року представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. через систему «Електронний суд» направив доДніпровського районного суду м. Києваклопотання про зупинення провадження у справі до переглядуВерховним судом справи №755/4845/22 та №755/13814/21.

Обгрунтовуючи клопотання, представник відповідача - адвокат Мельников Д.О. посилався на те, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у цивільній справі №755/13814/21 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення у порядку регресу скасоване постановою Київського апеляційного суду від 18.07.2023 року, провадження у справі закрите через непідсудність справи судам загальної юрисдикції.

Ухвалою Верховного Суду від 11.09.2023 року за касаційною скаргою позивача відкрите касаційне провадження на зазначене рішення суду.

Також вказував, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07.06.2023 року у цивільній справі №755/4855/22, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 року, позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Верховного Суду від 05.01.2024 року відкрите касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою відповідача.

Заявник зазначив, що обидві справи є подібними між собою (за предметом, підставою позову та учасниками спору) та зі справою №755/6821/23.

Наведене свідчить про те, що тотожні за предметом, підставою позову та учасниками судового розгляду справи вирішені діаметрально протилежно Дніпровським районним судом міста Києва та Київським апеляційним судом.

Рішення судів у справах оскаржені сторонами у касаційному порядку, а Верховний Суд відкрив касаційні провадження за обома справами.

Отже, у Верховному Суді переглядаються судові рішення у подібних правовідносинах у інших справах, які є тотожними до справи 755/6821/23.

У зв`язку із викладеним, заявник вважав, що наявні процесуальні підстави для зупинення провадження у даній справі до розгляду інших двох вищевказаних справ.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року провадження у цивільній справі за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу зупиненодо закінчення перегляду в касаційному порядку палатою Верховного Суду цивільної справи № 755/13814/21 за позовом АТ«Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач АТ «Аграрний фонд» подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд належним чином не мотивував своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у цій справі. Наявність цивільної справи №755/13814/21 не є підставою, за якою провадження в справі підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки докази, які містяться в справі, яка розглядається, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Апелянт зазначає, що немотивоване зупинення провадження у справі призводить до затягування судового розгляду та порушує право АТ «Аграрний фонд» на справедливий суд упродовж розумного строку.

Посилається на те, що об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально- правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції всупереч ч.4 ст. 263 ЦПК України не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, зупинив провадження у справі та не вказав які саме факти, встановлені в справі №755/13814/21, будуть мати преюдиційне значеннядля даної справи.

Також зазначає, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі повністю, однак провадження зупинено тільки до закінчення перегляду в касаційному порядку палатою Верховного Суду цивільної справи № 755/13814/21, в той час як представник ОСОБА_1 просив зупинити розгляд справи до переглядуу касаційному порядку двох справ №755/4855/22 та №755/13814/21.

Отже, керуючись невідомими принципами, суд послався тільки на одну справу №755/13814/21, яка знаходиться в провадженні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

На думку скаржника, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 755/13814/21, так і щодо того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Апеляційним судом виконаний процесуальний обов`язок щодо направлення відповідачу копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження, які ним були отримані, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.227, том 2). Таким чином, відповідач, повідомлений про розгляд справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо доводів і вимог апеляційної скарги позивача до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження, виходив з неможливості розгляду даної справи, оскільки справа №755/13814/21 у подібних правовідносинах перебуває на розгляді в касаційній інстанції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до цієї ж норми права суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на викладене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен враховувати, що підстава для зупинення провадження у справі, яка визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується лише у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 207/413/18 (провадження № 61-7608св20).

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній ізсправ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд першої інстанції не врахував, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, місцевий суд не обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв'язок між справою, що переглядається, та справою № 755/13814/21, не мотивував, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу письмові докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду і стосуються стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1 , в зв`язку із чим посилання суду на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду справи №755/13814/21 є безпідставними.

Незважаючи на те, що зупинення провадження у справі має тимчасовий характер, судам необхідно враховувати право кожної особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку та розглядати кожну справу без надмірного формалізму.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Разом з тим, зупинивши провадження у справі, суд порушив право сторін судового процесу на розумні строки розгляду справи, оскільки справа за позовом АТ «Аграрний фонд» перебуває у провадженні суду з 05червня 2023 року (а.с. 73-76 том. 1).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально розглянув заяву про зупинення провадження у справі, не проаналізувавши належним чином усі обставини справи, дійшов висновку про її задоволення, який є помилковим та таким, що суперечить змісту п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно якого суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Дніпровським районним судом м. Києва ухвалу від 01 березня 2024 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, Київськийапеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року про зупинення провадження у справі - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: