ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 липня 2024 року

м. Харків

справа № 642/771/24

провадження № 22-ц/818/2493/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Яцини В.Б., Мальованого Ю.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року, постановлену суддею Петровою Н.М., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.6) ч.1 ст.251 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року зупинено провадження у справі до ухвалення остаточного рішення у справі №520/9801/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Харківська міська рада про визнання протиправними дії та зобов?язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала не містить мотивів щодо об?єктивної неможливості розгляду цієї справи та неможливості встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, до розгляду адміністративної справи №520/9801/24.

Зазначає, що сама по собі взаємопов?язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення по іншій справі №520/9801/24.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 червня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у даній справі грунтуються на розрахунку, зробленому на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які оскаржуються відповідачем в Харківському окружному адміністративному суді. Для ефективного розгляду та вирішення спору результати розгляду адміністративної справи №520/9801/24 є суттєвими для вирішення даної справи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Матеріали справи свідчать, що у лютому 2024 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, в якому просила стягнути з відповідача на їх користь безпідставно збережені кошти у сумі 1 071 123грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,1020га по АДРЕСА_1 з кадастровим №:01:019:0023 за період з 17 березня 2019 року по 03 лютого 2021 року.

Також, матеріали справи свідчать у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Харківська міська рада про визнання протиправними дії та зобов?язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року провадження у справі №520/9801/24 відкрито.

Між тим, матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано копії його позовної заяви про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії у справі №520/9801/24, з якої можливо було б встановити підстави заявленого ним позову.

На цей час, відповідачем не надано доказів щодо неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи №520/9801/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Харківська міська рада про визнання протиправними дії та зобов?язання вчинити певні дії.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 06.05.2020 у справі № 910/15293/19.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, всупереч положенням процесуальних норм, які регулюють інститут зупинення провадження у справі, зупиняючи провадження у справі, в оскаржуваній ухвалі не навів достатніх мотивів, з яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним (судом) перевірки законності та обґрунтованості доводів позивача відповідно до викладених ним вимог.

Враховуючи наведене, у суду першої інстанції відсутні підстави для зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Що стосується клопотання Харківської міської ради про покладення судових витрат на відповідача, яке міститься в апеляційній скарзі, то воно є передчасним.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст.367, п. 6 ч. 1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина