ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3413/24 Справа № 215/4326/22 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони справи

позивач- ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року, ухваленого суддею Коноваленком М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 08 січня 2024 року,

УСТАНОВИВ

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом який було уточнено 07.02.2023 на виконання ухвали суду про усунення недоліків, до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» про визнання дій незаконними, стягнення матеріальних витрат та відшкодування моральної шкоди.

Просив визнати незаконними дії відповідача, які полягають у відмові надати позивачу щорічну відпустку у зручний для позивача час, за пільговим статусом «Ветеран Праці» та людина похилого віку. Також просив стягнути з відповідача на свою користь суму 12 572,80 грн. витрат понесених позивачем на придбання медикаментів та медичні послуги, 67 000,00 грн. - на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна відповідачем незаконними діями, викладеними вище.

В обґрунтування позову зазначив, що багато років працював на різних посадах у АТ «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час працює на посаді працівника охорони дільниці №1 управління режиму та охорони АТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Відповідно до графіку щорічних відпусток на 2022 рік відділу контролю та забезпечення режиму та охорони апарату управління комбінату (АУП) АТ «Криворізький залізорудний комбінат», щорічна відпустка позивача припадає на листопад 2022 року. З даним графіком відпусток він був ознайомлений особисто.

При проходженні 26.05.2022 позачергового медичного огляду лікарем хірургом було виявлено погіршення стану здоров`я позивача. Раніше проблем зі станом здоров`я у позивача не було. ОСОБА_1 вказує, що є пенсіонером за списком №1 та ветераном праці.

27.07.2022 він звернувся із заявою до Голови Правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2 , в якій просив надати йому щорічну відпустку з 10.08.2022, так як має статус ветерана праці, на що було надано відповідь №5302-1844 від 02.08.2022 заступника Голови Правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» Капука О.В. про відмову у наданні позивачу щорічної відпустки з 10.08.2022.

06.08.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до Голови Правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» зі скаргою з проханням невідкладно надати йому щорічну відпустку з 10.08.2022, у зручний для позивача час, за пільговим статусом, для вирішення невідкладних проблем, що виникли у особистому житті з небажаними наслідками, на що було надано відповідь №5302-1999 від 16.08.2022 заступника Голови Правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3 про відмову у наданні позивачу щорічної відпустки з 10.08.2022.

Вище вказані дії відповідача ОСОБА_1 вважає незаконними та такими, що порушують вимоги ст.7 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку України», п.7 ст.10 ЗУ «Про відпустки», тому вимушений звернутися в суд за захистом своїх порушених прав.

У зв`язку з незаконними діями відповідача, у позивача різко погіршився стан здоров`я. 30.08.2022 ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою в ТОВ «Медиком Кривбас», де йому надали направлення для проходження УЗД Калитки. Згідно протоколу УЗД Калитки від 02.09.2022, за проведення якого позивачем було сплачено 350 грн., зроблено висновок: гідроцеле праворуч. Як наслідок, позивачу було видано направлення на оперативне втручання від 05.09.2022.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Медиком Кривбас» було укладено договір про надання медичних послуг №22057 від 05.10.2022, а саме: гідроцеле, вартістю 9 000 грн. та палата стандарт вартістю 900 грн. Вище вказану суму, а також кошти на придбання медикаментів в розмірі 2 322,80 грн., було сплачено позивачем. Загалом за період лікування позивачем було витрачено 12 572,80 грн., які він просив відшкодувати за рахунок відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що вище вказані дії відповідача та їх наслідки завдали йому моральних страждань, які він оцінює у 10 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 67 000 грн. Вказує, що порушення його права на відпочинок призвело до пригніченого стану та емоційного перенапруження, і як наслідок зниження ділової репутації, що вплинуло на відносини із колегами. Порушено його нормальні життєві зв`язки, для відновлення яких позивач повинен докласти значних додаткових зусиль.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про визнання незаконними дії, стягненні моральної шкоди та витрат на медичне обслуговування.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скагу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач посилається на обставини справи викладені ним у позовній заяві та у судовому рішенні, посилається на наявні у справі докази, які були надані суду першої інстанції та вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що у позові не зазначено та не підтверджено той факт, що мало місце будь- яке погіршення стану здоров`я позивача саме через відмову відповідача у наданні йому відпустки є необґрунтованим, оскільки наданими позивачем доказами заявлені позовні вимоги доведені в повному обсязі. Вважає, що незаконні дії відповідача призвели до погіршення стану здоров`я позивача, неможливості лікування, а також до значних матеріальних збитків, пов`язаних з витратами на лікування, тобто завдали позивачу моральних страждань саме через відмову у наданні щорічної відпустки у зручний для позивача час за пільговим статусом «Ветеран праці» та людина похилого віку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , відповідач АТ «Криворізький залізорудний комбінат», просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення суду є законним, належним чином обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права, з наданням належної оцінки кожному доказу у справі.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, з викладених у сказі підстав, просили рішення суду скасувати, ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, у зв`язку з його законністю та обґрунтованістю, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляцйна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є працівником охорони дільниці №1 управління режиму та охорони АТ «Криворізький залізорудний комбінат, який відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 перебуває у статусі «Ветеран праці» (а.с.19).

27.07.2022 позивач із заявою звернувся до голови правління АТ «Кривбасзалізрудком», в якій висловив бажання взяти щорічну відпустку в серпні 2022 року, а не в листопаді 20022 згідно з графіком відпусток, у зв`язку з обставинами, які виникли в особистому житті з посиланням на норми Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» (а.с.22).

Листом - повідомленням відповідача на ім`я позивача, останньому було відмовлено за безпідставністю такої вимоги до відповідача (а.с.17).

06.08.2022 позивач звернувся зі скаргою до відповідача про невідкладне надання йому щорічної відпустки з тих самих підстав з 10.08.2022 (а.с.21).

Також в судовому засіданні 18.04.2023 позивачем було надано додатковий доказ, а саме заява від 07.12.2021 до відповідача щодо надання щорічної відпустки з вищенаведених підстав (а.с.96).

Розпорядженням голови правління АТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30.08.2021 зобов`язано уповноважених осіб комбінату забезпечити складання графіків відпусток на 2022 рік при цьому у п.п.4.2 п.4 Розпорядження, зазначається, що в зручний для працівників час мають право планувати відпустки, крім інших, ветерани праці (а.с.73-74).

Згідно графіку щорічних відпусток по комбінату на 2022 рік працівнику ОСОБА_1 встановлена узгоджена з ним повна щорічна відпустка тривалістю 28 днів у листопаді 2022 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі виходив з того, що відповідачем АТ «Кривбасзалізрудком» при відмові у наданні позивачу щорічної відпустки у визначений ним самостійно період та за відсутності обставин визначених статтею 11 Закону України «Про відпустки» було дотримано вимоги статей 79,80 КЗпП України, статей Закону України «Про відпустки».

При цьому, суд дійшов висновку про відсутність у діях відповідача по відношенні до позивача складу цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки, що вже раніше було встановлено судом та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками понесенні позивачем, та вини відповідача, враховуючи що позивач на власний розсуд звернувся до приватної клініки у зв`язку із загальним захворюванням, не скориставшись правом на отримання матеріального забезпечення будучи застрахованою особою, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вищенаведених позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до статті 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

За змістом статі 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки зі збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно зі статтею 79 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Стаття 80 КЗпП України визначає, що відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи зі збереженням заробітної плати; настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами; збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.

У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог Закону України « Про відпустки».

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» встановлено право на відпустки громадян України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України. Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до частини 10 статті 10 Закону України «Про відпустки», черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються, крім іншого, ветеранам праці та особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною.

Згідно статті 11 Закону України «Про відпустки», щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі:

1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки (частина десята статті 10 цього Закону);

2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина перша статті 21 цього Закону).

Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі:

1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку;

2) виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно з законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати;

3) настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами;

4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.

Судом встановлено, що при формуванні графіка відпусток на 2022 рік працівників відділу контролю по забезпеченню режиму та охорони апарату управління комбінату АТ «Кривбасзалізрудком», позивач виявив бажання використати основну відпустку у повному обсязі у листопаді 2022 року, що підтверджено підписом ОСОБА_1 у цьому графіку (а.с.77).

Таким чином позивачеві було відомо про формування вказаного графіка, при цьому зауваження щодо терміну відпусток з боку позивача відсутні, що підтверджено підписом останнього (а.с.77).

Аналіз зазначених вище правових норм свідчить, що відпустки робітникам які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, надаються з обов`язковим дотриманням графіка відпусток, який затверджується власником або уповноваженим ним органом. При цьому реалізація пільг з надання відпустки у зручний для особи, яка має статус «Ветерана праці», час, здійснюється саме на стадії складання та погодження відповідного графіку.

Так, дійсно пункт 6 статті 7 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» передбачає пільги для позивача з використання чергової щорічної відпустки у зручний для нього час, проте системний аналіз правових норм свідчить, що ця пільга реалізовується з урахуванням положень статей 79, 80 КЗпП України та частин 10, 11 Закону України «Про відпустки».

Як встановлено судом, заява позивача від 27 липня 2022 року про надання щорічної відпустки в установленому Законом України Зі змісту вказаної заяви, позивачем не зазначено підстав терміновості надання вказаної відпустки або наявності обставин, в силу яких позивачу необхідна така відпустка у термін не встановлений відповідним графіком відпусток.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Аналіз вказаної вище статті свідчить про те, що необхідною умовою стягнення збитків є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина боржника.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З наданих відповідачем доказів встановлено, що в ході позачергового медичного огляду 26.05.2022 (а.с.13-14) у позивача хірургом було виявлено загальне захворювання та визнано придатним до роботи за професією, охоронник (а.с. 9). 05.10.2022 позивач звернувся за медичними послугами до приватної клініки ТзОВ «МЕДІКОМ КРИВБАС». Лікарняний лист відкритий з 05.10.2022 по 19.10.2022 та виписаний з клініки 06.10.2022 (а.с.-36-37).

Колегія суддів, перевіривши доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, які є ідентичними доводам позовної заяви та були предметом розгляду судом першої інстанції, погоджується з висновком суду про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог в повному обсязі та відсутності підстав для задоволення позову, оскільки судом на підставі досліджених та оцінених доказів була встановлена відсутність вини роботодавця у відмові у наданні позивачу щорічної відпустки у визначений ним самостійно період, оскільки відповідачем були дотримані вимоги статей 79,80 КЗпП України, статей Закону України «Про відпустки», а відтак в діях відповідача по відношенні до позивача відсутній склад цивільного правопорушення, а саме, протиправна поведінка, відповідно похідні вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: