Справа № 457/225/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/811/3513/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження № 22-ц/811/3592/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року та на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з заявою про заміну боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правонаступником - ОСОБА_1 у виконавчому листі, виданому у цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлення початкової ціни предмета іпотеки, зміну умов кредитного договору; за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Трускавецького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Оскаржуваною ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року у справі № 457/225/13, а саме: боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правонаступником - ОСОБА_1 .

У грудні 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо винесення повідомлення від 29 листопада 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року. Просило визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо винесення повідомлення від 29 листопада 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року у справі № 457/225/13-ц та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року в справі № 457/225/13-ц щодо боржника ОСОБА_1 ; скасувати повідомлення від 29 листопада 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 у справі № 457/225/13-ц та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року в справі № 457/225/13-ц щодо боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року в справі № 457/225/13-ц з врахуванням ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року в справі № 457/225/13-ц щодо боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні своїх вимог покликалося на те, що ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року у справі № 457/225/13-ц заяву замінено сторону виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017року у справі № 457/225/13-ц, а саме: боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника ОСОБА_1 26 листопада 2021 року Банк направив приватному виконавцю заяву про примусове виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 63 205,49 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження, відповідний оригінал виконавчого листа у справі № 457/225/13-ц, а також належним чином завірену судом копію ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа. Повідомленням від 29 листопада 2021 року виконавчий лист № 457/225/13-ц, виданий 31 березня 2017 року та ухвалу суду про заміну боржника правонаступником повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Банк вважав, що дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо прийняття повідомлення від 29 листопада 2021 року є незаконними і такими, що порушують права та інтереси банку, перешкоджають виконанню судового рішення, яке набрало законної сили.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо винесення повідомлення від 29 листопада 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 у справі № 457/225/13 та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року у справі № 457/225/13 щодо боржника ОСОБА_1 .

Скасовано повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. від 29 листопада 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року у справі № 457/225/13 та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року у справі № 457/225/13 щодо боржника ОСОБА_1

3обов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 у справі № 457/225/13 з урахуванням ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року у справі № 457/225/13 щодо боржника ОСОБА_1 .

Зазначені ухвали суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає їх незаконними,такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стосовно ухвали від 14 вересня 2021 року зазначив, що відсутність відкритого виконавчого провадження взагалі виключає заміну сторони виконавчого провадження, яка могла відбутися тільки у відкритому виконавчому провадженні до його завершення. Крім того, оскільки виконавче провадження по справі № 457/225/13-ц закінчено через смерть боржника, то наведена обставина виключала заміну боржника у такому закінченому провадженні, оскільки у цьому випадку виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову (том 8, а.с. 130-136).

Просив скасувати ухвалу та відмовити повністю у задоволенні заяви Банку про заміну боржника у виконавчому листі.

Щодо ухвали від 28 грудня 2021 року вказав, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 21 січня 2020 року у справі № 457/623/19 позов ОСОБА_1 до Банку було задоволено, визнано припиненою іпотеку нерухомого майна, іпотекодавцем якого була ОСОБА_3 , яка померла і правонаступником якої є ОСОБА_1 . Незважаючи на те, що у подальшому постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року вищезгадане рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 21 січня 2020 року було скасовано, однак ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року і на даний час рішення у справі касаційним судом не прийнято. Також звертає увагу суду на те, що ухвала Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року про заміну боржника у виконавчому листі ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_1 також є оскарженою у апеляційному порядку і судом апеляційної інстанції рішення по цій апеляційній скарзі ще не ухвалено (том 8, а.с. 53-60).

Просив ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги Банку на повідомлення приватного виконавця від 29 листопада 2021 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року та ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року залишено без змін; апеляційну скаргу представника АТ «Державний ощадний банк України» Романової Н.В. задоволено; ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 10 травня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у повному обсязі у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року по справі № 457/225/13-ц, стосовно боржника ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково, постанову Львівського апеляційного суду від 25 липня 2022 року в частині залишення без змін ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року та ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року скасовано і передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У засіданні суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 скарги підтримав.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» Романова Н. проти скарг заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року слід задоволити частково, а апеляційну скаргу наухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року залишити без задоволення з наступних мотивів.

У п. 9 ч.3 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні у справі «Янголенко проти України», №14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Відтак, розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Згідно ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 2 наведеного Закону правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. З Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поняття сторін виконавчого провадження міститься у ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частин 1 та 2 якої сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами ст. 55 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Встановлено, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 09 квітня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 163, 96 доларів США, з яких: 21 529, 95 доларів США - основний борг, 13 122, 33 доларів США - прострочений борг, 20 511, 68 доларів США - несплачені відсотки за кредитним договором. Змінено умови кредитного договору від 15 жовтня 2007 року зі змінами та доповненнями, а саме: визначено строк виконання кредитного договору моментом набрання рішенням суду про зміну умов кредитного договору законної сили. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 2, а.с. 150-155).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 09 квітня 2014 року в частині відмови у стягненні пені з ОСОБА_4 у розмірі 8 041, 53 доларів США; солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10013/018 філії-Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" кредитної заборгованості в розмірі 55 163, 96 доларів США, з яких: 21 529, 95 доларів США - основний борг по кредиту, 13 122, 33 доларів США - прострочений борг по кредиту, 20 511, 68 доларів США несплачені відсотки по кредиту; відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями житловою площею 32,3 кв.м, загальною площею 81,7 кв.м. із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ; встановлення початкової ціни предмета іпотеки за іпотечним договором для його подальшої реалізації, а також в частині вирішення питань судових витрат - скасовано.

В цій частині позовних вимог ухвалено нове рішення, яким:

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10013/018 філії-Львівського обласне управління АТ "Ощадбанк" заборгованість по пені за кредитним договором № 1913 від 15 жовтня 2007 року, зі змінами та доповненнями від 17 березня 2008 року, в розмірі 63 205, 49 доларів США, за період з 01.05.2010 року по 28.02.2014 року, з яких: 21 529, 95 доларів США - основний борг по кредиту, 13 122, 33 доларів США - прострочений борг по кредиту, 20 511, 68 доларів США - прострочені відсотки по кредиту, 8 041, 53 доларів США - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ № 10013/018 філії-Львівське обласне управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором № 1913 від 15 жовтня 2007 року, зі змінами та доповненнями від 17 березня 2008 року, в розмірі 63 205, 49 доларів США, за період з 01.05.2010 року по 28.02.2014 року, з яких: 21 529, 95 доларів США - основний борг по кредиту, 13 122, 33 доларів США, - прострочений борг по кредиту, 20 511, 68 доларів США - прострочені відсотки по кредиту, 8 041, 53 доларів США - пеня, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями житловою площею 32,3 кв.м., загальною площею 81,7 кв.м що складається з двох житлових кімнат, двох кухонь із земельною ділянкою, кадастровий номер :09:001:0052, площею 0,0944 га для обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" згідно іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. 15 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1572, зі змінами та доповненнями відповідно до додаткового договору до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М. 17 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №383, і належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Савицькою О.В. 28 лютого 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 101, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі звіту про оцінку майна, здійсненого субєктом оціночної діяльності ТзОВ "ГАЛ-СВІТ" в розмірі 1 598 000 грн. без ПДВ, в тому числі: вартість земельної ділянки 1 424 000 грн. без ПДВ; вартість житлового будинку 174 000 грн. без ПДВ.

Зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 на час дії Закону України № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" виконанню не підлягає.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року вищезгадане рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року залишено без змін (том 5, а.с. 59-63).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Трускавецького міського судуЛьвівської області від 31.03.2017 Банком було звернено до виконання 10.04.2019 року.

25 травня 2017 року відповідачка (іпотекодавець) ОСОБА_3 померла (том 6, а.с. 28).

Постановою старшого державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Оксаніченко Д.А. від 03.06.2019 закінчено виконавче провадження ВП № 59022473 з виконання виконавчого листа, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 31.03.2017 року по справі № 457/225/13-ц щодо боржника ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю боржника 25.05.2017.

26.11.2021 приватному виконавцю Банком направлено заяву про примусове виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 22.02.2017 в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 63 205,49 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження, з дотриманням - вимог Закону України «Про іпотеку», оригінал виконавчого листа у справі № 457/225/13-ц, а також належним чином завірену судом копію ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 14.09.2021 про заміну сторони виконавчого провадження з приводу виконання виконавчого листа, а саме: боржника ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_1 .

Повідомленням від 29.11.2021 виконавчий лист № 457/225/13-ц, виданий 31.03.2017 та ухвалу суду про заміну боржника правонаступником повернуто стягувачу без прийняття без виконання. В обґрунтування прийнятого рішення приватний виконавець послався на те, що згідно відмітки на виконавчому документі, що вчинена державним виконавцем 03.06.2019, виконавче провадження закінчено згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Абзацом 2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу суду про визнання неправомірними дій та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо винесення повідомлення від 29 листопада 2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, районний суд виходив з того, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує судовий розгляд. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Дана позиція підтверджується постановою ВС від 16.06.2021 у справі № 0417/7776/2012. Ухвала суду від 14.09.2021 про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною. Законодавством не передбачено видачу нового виконавчого листа із зазначенням нового боржника відповідно до ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, так як виконавчий лист видається із зазначенням сторін, вказаних у самому судовому рішенні (постанова ВС від 26.09.2018 року у справі № 712/14175/16-ц). Виконавчий лист № 457/225/13-ц, виданий 31.03.2017 з врахуванням ухвали суду від 14.09.2021 відповідає вимогам ч.І, 2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» і такої підстави для повернення, як зазначив у повідомлені від 29.11.2021 приватний виконавець Маковецький З.В., у Законі не передбачено.Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що підстави для повернення приватним виконавцем виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, передбачені ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, а дії та рішення приватного виконавця щодо такого повернення - є неправомірними. Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та правовим позиціям Верховного Суду, висловленим у справах з аналогічними правовідносинами.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, лише у разі, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу iпотекодавця i має всі його права i несе всі його обов`язки за iпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи-iпотекодавця, такий спадкоємець не несе вiдповiдальності перед iпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги iпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення статті 442 ЦПК України мають імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Так, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Наведене знайшло своє відображення і у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 03.11.2020 року у справі № 916/617/17 та від 20.12.2021 року у справі № 1005/7133/2012.

Системний аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Тобто, зі смертю майнового поручителя за договором іпотеки, має місце успадкування іпотеки спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Як убачається з матеріалів справи, обов`язок спадкодавця ( ОСОБА_3 ) уже встановлений рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 у справі 457/225/13-ц. При цьому, ці обставини їй були відомі, оскільки вона була стороною у цій справі. У такому випадку, прийняття спадщини спадкоємцем є саме тим юридичним фактом, який зумовлює правонаступництво при виконанні рішення. Виняток законодавець встановлює лише у випадку відмови спадкоємця від прийняття спадщини (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Приймаючи спадщину, ОСОБА_1 прийняла у свою власність і житловий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці Банку.

Відтак, узагальнюючи вищенаведені норми права та висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання цього судового рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється відповідною ухвалою.

Вищенаведені висновки підтверджуються також і висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 01 червня 2022 року у цивільній справі № 457/623/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення іпотеки та скасування записів про обтяження іпотекою та заборони на нерухоме майно, згідно яких ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 набула статус іпотекодавця та має всі його права й несе відповідні обов`язки за іпотечних договором у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували на момент набуття нею права власності на предмет іпотеки, у зв`язку з чим у цьому позові ОСОБА_1 і було відмовлено (том 8, а.с. 206-208).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для заміни сторони боржника з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник Ірина Миронівна, про припинення іпотеки та скасування записів про обтяження іпотекою та заборони на нерухоме майно - відмовлено.

Однак, відповідно до положень п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є - справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі на ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження представник ОСОБА_1 зазначав, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд цієї справи (том 8,а.с. 53-60).

Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, поштове повідомлення, яке направлялось на адресу ОСОБА_1 з ухвалою по відновлення провадження у справі та призначення справи до розгляду повернулося «за закінченням терміну зберігання» (том 6, а.с.101).

Тому, враховуючи наведені порушення процесуального закону, допущені судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року, яка постановлена з порушенням норм процесуального закону слід змінити.

Замінити боржника у виконавчому листі, виданому Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року у справі № 457/225/13, а саме: боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правонаступником - ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року задоволити частково.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 вересня 2021 року змінити.

Замінити боржника у виконавчому листі, виданому Трускавецьким міським судом Львівської області 31 березня 2017 року у справі № 457/225/13, а саме: боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правонаступником - ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра