ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/632/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання Клисак Н.Г., без участі сторін, розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем

В С Т А Н О В И В

15.04.2024 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 до заінтересованої особи Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, посилаючись на те, що з 2008 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, залишивши після себе заповіт на користь ОСОБА_1 , на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Окрім цього, до спадкового майна входить земельна частка (пай), на яку постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 29.03.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність доказів родинних відносин, тому вона змушена звернутись до суду із відповідною заявою та просить встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 04.01.2013 року.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 18).

У судове засідання представник заявниці адвокат Іванченко А.Л., надала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності заявниці, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 72).

Представник заінтересованої особи Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Левечко О.А. в судове засідання надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечувала (а.с. 29).

Суд оглянувши матеріали справи вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявниці встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1033, складений Царичанським відділом ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.08.2021 року (а.с. 11).

Згідно з довідкою Єлизаветівського старостинського округу № 155 від 11.03.2024 року ОСОБА_2 був зареєстрований до часу смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавець ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_1 (а.с. 10).

Як вбачається із копії заповіту від 04.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_2 заповідав належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , з приналежними до нього господарськими будівлями, спорудами та земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно з копією довідки з реєстру Петриківської територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.01.2013 року (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, окрім іншого, на право на земельну частку (пай), розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом серії ДП № 0075315 від 09.06.1997 року (а.с. 14-15).

Звернувшись до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на право на земельну частку (пай), розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом серії ДП № 0075315 від 09.06.1997 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13).

Факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 підтверджується довідкою Єлизаветівського старостинського округу № 241 від 19.04.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживала разом з ОСОБА_2 з 2013 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 і вели спільне господарство (а.с. 32).

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги, що заявниця ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2013 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою Єлизаветівського старостинського округу про спільне проживання та ведення господарства, спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт на користь ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому вони зареєстровані та разом проживали, тому суд вважає, що заявницею ОСОБА_1 доведений факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, і дана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 04 січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті спадкодавця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: І. М. Іщенко