Справа № 127/178/22
Провадження № 22-ц/801/997/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 рокуСправа № 127/178/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Сопруна В. В.,

за участю секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення черговості спадкування, визнання права власності на спадкове майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про роз`яснення рішення, постановлену у цій справі 18 березня 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Ганкіною І.А.,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області зазначений позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 161,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та автомобіль марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

08 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Браславець Я.Ю. звернувся до суду із заявою про роз`яснення цього заочного рішення суду, оскільки воно є незрозумілим для сторони судового провадження, що ускладнює в подальшому виконання рішення суду. Заява мотивована тим, що у резолютивній частині рішення за позивачем визнано право власності на 1/2 частки лише відносно житлового будинку та право власності щодо землі та автомобіля. Натомість у прохальній частині позову позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частки усього майна.

18 березня 2024 року ухвалою цього ж суду указану заяву задоволено. Роз`яснено зазначене рішення та третій абзац резолютивної його частини викладено в наступній редакції:

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на: 1/2 частки житлового буд. АДРЕСА_1 , загальною площею 161,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами; 1/2 частки земельної ділянки що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :03:001:0059, загальною площею 0,1568 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку; 1/2 частки автомобіля марки Nissan Qashqai, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вказаної заяви відмовити. Скаржник посилається на те, що задоволення заяви про роз`яснення заочного рішення шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини в новій редакції призвело до зміни рішення суду, однак відповідно до ст. 374 ЦІК України зміна рішення суду входить виключно до повноважень апеляційних судів, а до компетенції судів першої інстанції не відноситься. Крім того, позивач, не отримавши повідомлення про дату і час судового засідання, у якому мало вирішуватись питання про роз`яснення рішення, не мав можливості прийняти в ньому участь та надати суду докази його виконання. В той же час рішення суду у цій справі виконано позивачем в повному обсязі. Доказами виконання рішення суду є витяги з Державного реєстру речових прав та свідоцтво про реєстрацію технічного засобу, що свідчать про оформлення позивачем прав власності на всі ці об`єкти та їх частини, перераховані у абзаці третьому його резолютивної частини.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача зазначив, що оскаржувану позивачем ухвалу вважає законною, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, указуючи таке: станом на зараз заочне рішення суду не виконано у повному обсязі, а спадкова справа з розпорядження майном померлого не закрита; ОСОБА_1 була в повній мірі обізнана про наявність судового процесу по роз`ясненню заочного рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Постановляючи ухвалу про роз`яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Одночасно суд звернув увагу, що ухвалою суду від 01 червня 2023 року прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , де вона просила визнати за нею право власності на 1/2 частки усього майна.

Однак із такими висновками суду неможливо погодитись з огляду на таке.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення ч. 1 та ч. 2 ст. 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 вказано, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`яснення підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копії Витягу із Державного реєстру речових прав № 353755323, копії Витягу із Державного реєстру речових прав №349250994 та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

02 травня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів задоволено, долучено їх до матеріалів справи.

З таких доказів можна встановити, що за нею зареєстровано 24 лютого 2024 року згаданий вище автомобіль, 08 листопада 2023 року право власності на 1/2 частки вказаного житлового будинку та 29 вересня 2023 року право власності на зазначену вище земельну ділянку.

За ч. 3 ст. 271 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання для розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Враховуючи, що заочне рішення було ухвалено судом 01 червня 2023 року, а із заявою про роз`яснення рішення представник ОСОБА_2 - адвокат Браславець Я.Ю. звернувся до суду аж 08 лютого 2024 року, тому для вирішення наявності підстав для роз`яснення рішення суд повинен був викликати сторони у судове засідання та надати їм можливість надати докази його виконання (за наявності).

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

З огляду на зазначене, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 викликалась у судове засідання для розгляду заяви про роз`яснення заочного рішення, тому вона була позбавлена можливості надати згадані вище докази суду першої інстанції, які підтверджують виконання нею рішення, апеляційний суд бере до уваги ці докази, та виснує, що суд першої інстанції не дотримався вимог цивільного процесуального закону стосовно підстав та умов роз`яснення рішення, зокрема не врахував те, що заочне рішення суду від 01 червня 2023 року виконано позивачем, тому не може бути роз`яснено, а оскаржуваною ухвалою суд не роз`яснив рішення суду, а фактично змінив його зміст, відтак дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про роз`яснення рішення.

Разом з тим, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, скориставшись механізмом, передбаченим Главою 11 ЦПК України.

Зважаючи на вище викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення заочного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Браславця Яна Юрійовича про роз`яснення заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення черговості спадкування, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

В. В. Сопрун