ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5256/24 Справа № 204/1394/24 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2024 року по справі за позовом акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2024 року акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 05 листопада 2020 року між ними та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7922, відповідно до умов якого останній отримав у строкове платне користування грошові кошти у розмірі 124 860,92 грн. зі строком кредитування 60 місяців та сплатою відсотків та щомісячною комісією за обслуговування кредиту.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконує, станом на 23 січня 2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 157 238,84 грн., яка складається з: 104 049,85 грн. залишок простроченого кредиту; 1,64 грн. залишок прострочених відсотків; 56 187,35 грн. залишок прострочених комісій, яку просили стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ«Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №7922 від 05 листопада 2020 року в загальній сумі 101 051,49 грн., з яких: сума залишку простроченого кредиту 101 049,85 грн. та сума прострочених відсотків 1,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» судовий збір у розмірі 1 556,78 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ Банк Кредит Дніпро, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, рішення в оскарженій частині ухвалив з порушенням норм матеріального права, просив вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по сумі несплачених комісій скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для стягнення на користь банку заборгованості за комісією, зважаючи на те, що, уклавши кредитний договір, сторони погодили всі його істотні умови, і в тому числі щодо розмір комісій та порядку їх сплати. Крім того, пунктом 2.1 кредитного договору було встановлено розмір обов`язкового щомісячного платежу з яким позичальник погодилася, між сторонами було обговорено загальні витрати по кредиту, тобто кошти. Відповідач мав право відмовитися від договору або внести зміни до його умов, в той же час відповідним правом не скористалася. Звертає увагу, що відповідна комісія була обумовлена наданням послуг за розрахунково-касове обслуговування. Правочин чи окремі його умови недійсними не визнані.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ Банк Кредит Дніпро відповідач по справі не скористалася.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 160 078,47 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги банку.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписано з АТ «Банк Кредит Дніпро» заяву-згоду №212050 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Відповідач, шляхом підписання зазначеної заяви-згоди про укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, відповідно до ст.642 ЦК України, акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями (далі УДБО), яка розміщена на веб-сайті банку www.creditdnepr.com.ua, і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути видані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін та доповнень) і погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що до моменту підписання цієї заяви згоди, він ознайомився та згоден з умовами, викладеними в УДБО, що розміщені на веб-сайті Банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua, тарифами, проектом цієї заяви-договору, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та підтвердив, що має можливість та зобов`язалась самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситись до УДБО .

Рішенням, щодо надання кредиту від 05 листопада 2020 року, погоджено надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 124 860,92 грн.

Згідно розписки про отримання картки від 05 листопада 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримав карту Visa Classic Instant Issue із терміном дії до 30 вересня 2023 року.

05 листопада 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7922, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі 124 860,92 грн., а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі.

Відповідно до кредитного договору №7922 від 05 листопада 2020 року, банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту: 124 860,92 грн., дата надання кредиту: 05 листопада 2020 року, кінцева дата погашення кредиту: 05 листопада 2025 року, валюта кредиту: UAH, строк користування кредитом, міс.: 60, цільове призначення - на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: З 05 листопада 2020 року по 04 березня 2022 року 3% від суми кредиту; З 05 лютого 2022 року по 04 червня 2023 2,5% від суми кредиту; З 05 червня 2023 року по 04 вересня 2024 року 1,5% від суми кредиту; З 05 вересня 2024 року по 05 листопада 2025 року 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних.

У пункті 2.1 кредитного договору передбачено, що відповідач мав здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу ОСОБА_1 , в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли ним не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2020 року між відповідачем та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска-Життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника за програмою «Страхування життя позичальника кредиту НВ» (далі за текстом договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Страховим агентом та вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро». Як зазначено в умовах договору страхування, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 24 166,63 грн. Страхування відповідача було супровідною до кредитного договору послугою.

Згідно виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2020 року по 23 січня 2024 року, банк свої зобов`язання за кредитним договором №7922 від 05 листопада 2020 року виконав, та здійснив перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 124 860,92 грн.

Згідно розрахунку, станом на 23 січня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №7922 від 05 листопада 2020 року становить 157 238,84 грн., яка складається з: суми залишку простроченого кредиту 101 049,85 грн.; суми прострочених відсотків 1,64 грн.; суми прострочених комісій 56 187,35 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по комісії, суд першої інстанції виходив з того, що банком у кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які повинні надаватися безоплатно. Умова про сплату щомісячної комісії, яка є платою за обслуговування кредиту, не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», що були чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS-повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суду у своїй постанові від 17 серпня 2022 року у справі №180/1434/20, провадження №61-9418св21, дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними.

Верховний Суду у вищевказаній постанові від 17 серпня 2022 року у справі №180/1434/20, провадження №61-9418св21, дійшов висновку, що наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №766/8096/20 (провадження №61-15716св20) та від 01 лютого 2023 року по справі №199/7014/20, провадження №61-17825св21.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у стягненні на користь банку заборгованості за комісією, зважаючи на те, що умова кредитного договору про її встановлення є нікчемною, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров