465/2269/13-ц
4-с/465/19/24
У Х В А Л А

судового засідання

13.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жорноклей Олега Андрійовича в рамках виконавчого провадження №40545897, стягував ОСОБА_3 ,-

встановив :

представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Бойко В.В. звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жорноклей Олега Андрійовича в рамках виконавчого провадження №40545897, стягував ОСОБА_3 .

Скаргу мотивує тим, що у Франківському ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ перебуває виконавче провадження №40545897, відкрите на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2013 року, з примусового виконання виконавчого листа №2/465/1883/13 від 20.08.2013, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.03.2013 року і до досягнення нею повноліття. 04.06.2018 року у цьому виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчужувати у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує три місяці. Відповідно накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику. ОСОБА_2 було добровільно погашено заборгованість, що утворилась станом на 01.06.2020 у сумі 72 457, 82 грн., шляхом передачі у власність 10.06.2020 ОСОБА_3 транспортного засобу марки Renault модель Kangoo, 2007 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 . 12.06.2020 ОСОБА_3 було підписано нотаріально посвідчену заяву про добровільне погашення заборгованості, в якій вона підтверджувала, що ОСОБА_2 погашено заборгованість зі сплати аліментів та пеню у повному обсязі та просила державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні №40545897 та зафіксувати відсутність такої заборгованості станом на 10.06.2020 року. 31.01.2024 року ОСОБА_2 було подано заяву про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 13.02.2024 року за результатами розгляду заяву надано відповідь, в якій підтверджено відсутність заборгованості, але відмовлено в задоволенні клопотання про зняття арешту, у зв`язку з відсутністю у державного виконавця підстав для зняття арешту, передбаченої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що такі дії державного виконавця є неправомірними та просить вимоги скарги задоволити.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила таку задоволити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд заслухавши думку представника скаржника, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно даних АСВП у Франківському ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №40545897 з примусового виконання виконавчого листа №2/465/1883/13 від 20.08.2013, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.03.2013 року і до досягнення нею повноліття.

12.06.2020 ОСОБА_3 було підписано нотаріально посвідчену заяву про добровільне погашення заборгованості, яка зареєстрована за №441, якою підтвердила, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів у розмірі 72457,82 грн., що утворилась станом на 01.06.2020 року є повністю погашеною ОСОБА_2 у добровільному порядку. також ОСОБА_2 погашено в повному обсязі пеню за прострочення сплати аліментів, просила державного виконавця Франківського відділу ДВС у м. Львів Бойка П.П., здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №40545897 та зафіксувати відсутність такої станом на 10.06.2020 року.

12.06.2020 року боржник звернувся із заявою до державного виконавця Франківського відділу ДВС в якій просив зафіксувати факт повного погашення ним заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні.

Згідно відповіді Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2024 року у відповідь на звернення ОСОБА_2 , державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів починаючи з 06.03.2013 року, згідно якого, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2024 відсутня, а клопотання про зняття заборони з нерухомого майна задоволено не може бути, у зв`язку з відсутністю у державного виконавця підстав для зняття арешту, передбаченої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

02.06.2016 року було прийнято Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII в новій редакції (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.1, 2 ст. 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Згідно відповіді Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2024 року у відповідь на звернення ОСОБА_2 , державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів починаючи з 06.03.2013 року, згідно якого, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2024 відсутня.

Разом з тим, в порушення вказаних вище вимог Закону України "Про виконавче провадження" посадові особи Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не скасували арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 повністю погашено заборгованість по сплаті аліментів перед стягувачем, яка стягувалася в межах виконавчого провадження ВП № 40545897, та з огляду на відсутність інших відкритих виконавчих проваджень відносно скаржника, суб`єктом оскарження безпідставно відмовлено у знятті арешту з його квартири, оскільки підстав для подальшого обтяження у виді арешту нерухомого майна скаржника не має і такий підлягає зняттю, так як створює перешкоди у здійсненні ним його права власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів щодо свого майна.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жорноклей Олега Андрійовича в рамках виконавчого провадження №40545897, стягував ОСОБА_3 задоволити.

Визнати дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жорноклей Олега Андрійовича щодо відмови у знятті арешту з всього майна ОСОБА_2 відповідно до постанови державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жорноклей Олега Андрійовича зняти арешт з всього майна ОСОБА_2 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 04.06.2018, винесеною в рамках виконавчого провадження №40545897.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ванівський Ю.М.