МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/6577/23
Номер провадження № 2/521/2509/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2024 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

Первісний позов :

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

третя особа : Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва

предмет позову : визначення місця проживання дитини

Зустрічний позов :

позивач : ОСОБА_2

відповідач : ОСОБА_1

третя особа : орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської Ради

предмет позову : визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В 2019 році сторони фактично припинили шлюбні відносити.

Назар за згодою матері залишився проживати із батьком, мати участі у його вихованні не бере.

Після деокупації м.Херсона він переїхав із сином до м.Миколаєва, а мати залишила територію України.

З літа 2022 року мати припинила спілкування із сином.

Позивач стверджував, що належно виконує обов`язки батька, а визначення місця проживання сина із ним відповідає інтересам дитини, порядку його життя, який склався з п`яти років.

ОСОБА_2 , скориставшись процесуальним правом пред`явлення зустрічного позову, просила суд визначити місце проживання сина із матір`ю.

Так, остання не заперечувала, що 20.09.2022 року покинула окуповане на той час місто Херсон без сина, на час вирішення спору проживає в Нідерландах.

Таку поведінку остання обґрунтовувала відсутністю згоди батька на проживання сина за кордоном.

Позивач стверджувала, що знаходиться в безпечних умовах, працює виробничим працівником та може забезпечити належні умови для розвитку сина.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, зустрічний позов не визнав, пославшись на свідоме невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилась, брала участь у розгляді справи через представника, зустрічний позов підтримала, первісний позов не визнала.

Так, остання стверджувала, що має належні умови для виховання сина в Нідерландах, а проживання дитини із матір`ю більш природнім.

Треті особи в судове засідання не з`явились.

Дослідивши обставини справи, доводи сторін, докази, надані ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що первісний позов відповідає інтересам дитини, підстави для задоволення зустрічного позову - відсутні.

Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За статтями 3, 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, зокрема, коли таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги:

- ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків

- особиста прихильність дитини до кожного з них

- вік дитини

- стан її здоров`я

- інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із положень міжнародних договорів і національного законодавства батьки мають рівні права й обов`язки щодо дитини.

Принцип рівності батьківських прав та обов`язків є характерною рисою більшості правових систем європейських країн.

При цьому реалізація батьківських прав ставиться у залежність від дотримання інтересів дитини.

В порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України).

Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам удового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Змагальна форма цивільного процесу визначає покладання тягаря доказування на самі сторони і зняття із суду обов`язку по збиранню доказів.

З наданих учасникам справи доказів судом встановлено, що:

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси (справа 521/238/23) шлюб між сторонами розірваний.

ОСОБА_1 із сином взяті на облік як внутрішньо переміщені особи (довідки № 4802-, 4802- від 24.02.2023 року).

9.02.2023 року ОСОБА_1 укладений договір найму житлового приміщення в АДРЕСА_1 .

За актом сусідів від 3.05.2023 року ОСОБА_1 фактично проживає за вказаною адресою із сином Назаром.

Назар навчається дистанційно (довідка ДПЗ СШ № 56 Херсонської міської Ради від 14.02.2023 року).

Вихованням дитини займається батько (характеристика учня ДПЗ СШ № 56 Херсонської міської Ради від 15.05.2023 року).

ОСОБА_1 працевлаштований (довідка ТОВ «ЕКО» від 20.09.2023 року № 454, довідка про заробітну плату ТОВ «ЕКО» ВІД 18.01.2024 рок № 38).

Судовим наказом Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.05.2023 року (справа 487/2903/23) на користь батька, як особи з якою постійно проживає дитина, з матері на утримання ОСОБА_4 стягнуті аліменти.

ОСОБА_1 на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває (довідка КНП Миколаївський центр психічного здоров`я Миколаївської обласної Ради № 366 від 21.04.2023 року).

Батько складом сім ї із сином перебувають на обліку Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці і соціального захисту населення Миколаївської міської Ради (довідка № 1625 від 5.06.2023 року).

ОСОБА_2 свідомо розлучилась із сином, покинула територію України.

На час вирішення спору остання проживає в Нідерландах (інформація щодо реєстрації осіб муніципалітету ОСОБА_5 , 2.02.2023 року).

ОСОБА_2 працевлаштована пакувальником (контракт, виписки про заробітну плату).

Жодних доказів перешкоди матері з боку батька у спілкуванні із дитиною, у вирішенні питання виїзду дитини за кордон (звернення до ОСОБА_1 , соціальних служб, поліції, суду), позивачем в процесі розгляду справи суду не надано, як і доказів вжиття матір`ю заходів для спілкування із сином, забезпечення йому належних та безпечних умови життя в сьогоденних реаліях українців.

За висновком орану опіки та піклування Миколаївської міської Ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини : після припинення спільного проживання батьків за згодою матері ОСОБА_4 залишився проживати із батьком. Умови для проживання дитини є належними. В бесіді із Назаром спеціалісти служби у справах дітей встановили, що мати із сином не спілкується, участі у його вихованні не бере, останнє спілкування відбулось влітку 2022 року. Мати на зв`язок зі спірного питання із спеціалістами служби у справах дітей не вийшла.

За наслідками дослідження сімейної ситуації, орган опіки дійшов висновку про доцільність визначення судом місця проживання ОСОБА_4 із батьком.

За психологічним висновком дитячого психолога, дитячого психотерапевта ОСОБА_6 ОСОБА_4 пройшов курс діагностичних зустрічей з дитячої психотерапії.

При тестуванні останній мати не згадував, що, може свідчити про реакцію витіснення травмуючого досвіду. Безпечним місцем для ОСОБА_4 є сім`я, в якій він проживає. Про батька відгукується тепло. Для покращення психоемоційного стану дитині важлива постійність місця проживання, режим, запланованість подій та розуміння, що буде у його житті завтра.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , який отримав від суду та психолога інформацію щодо спору, висловив свої думку щодо його вирішення.

Так, ОСОБА_4 пояснив суду, що тривалий час із матір`ю не спілкується, емоційно прив`язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом, хлопчик бажає постійно проживати із батьком, забезпечений нормальними умова для життя та розвитку.

Конфлікт зі спірної ситуації між батьками ОСОБА_4 не підтвердив.

На думку суду, вік і рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно предмета позову.

Опитування дитини в присутності психолога в суді належним чином забезпечило встановлення прихильності дитини до проживання з одним із батьків у сукупності з іншими встановленими даними причин такої прихільності.

За «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» 1996 року дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється, зокрема, правами: отримувати всю відповідну інформацію; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4).

При вирішенні спору суд враховує, що розлука батьків і дітей має непоправний вплив на їхні стосунки, а визначення місця проживання малолітньої дитини не тільки істотно вплине на її психофізичний розвиток у дитинстві, а й визначатиме у більшості своїй поведінку дорослої людини у майбутньому.

Суд не погоджується із доводами ОСОБА_2 , що мати в силу того, що вона мати здатна краще піклуватися про дітей.

Сам по собі малолітній вік дитини не свідчить про наявність підстав для визначення місця проживання останньої саме з матір`ю, якщо дитина уже тривалий час проживає з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків (постанова Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 608/190/18).

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини 1989 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц).

Материнська перевага була підкріплена неперевіреною психоаналітичною теорією, яка зосереджувалася на винятковій важливості матері; дослідження раннього розвитку дитини, які зосереджені виключно на матерях і дітях; а також дослідження раннього розлучення британських дітей під час Другої світової війни та госпіталізованих дітей, які повідомляли про небезпеку тривалого розлуки дітей із їхніми матерями.

Враховуючи надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, сімейної ситуації та ряд факторів, зокрема фактичного, емоційного, психологічного, матеріального характеру, суд вважає, що проживання сина з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Такий спосіб визначення місця проживання дитини дасть Назару відчуття комфорту та стабільності.

Визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого права на забезпеченням контакту із дитиною.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Первісний позов- задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволені зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 16.04.2024 року.

02.04.24