Справа № 199/7817/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Носенко Ю.О., за участі представника боржника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 20 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Подану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 07.11.1998 року. Під час перебування у шлюбі у них народилися діти - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У 2023 році шлюб між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 199/8200/22 від 16.01.2023 року. Після розірвання шлюбу колишнє подружжя стало жити окремо, остаточно припинивши будь-яке спілкування. Діти ОСОБА_4 - повнолітня донька ОСОБА_8 та малолітній син ОСОБА_9 залишилися проживати разом з батьком в будинку, який належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . За якою адресою наразі мешкає колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 йому не відомо.

Наразі ОСОБА_4 проходить службу в ЗСУ.

Наприкінці березня 2024 року відділ фінансового забезпечення військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить військову службу, повідомив про надходження на виконання Постанови державного виконавця «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», за якою він є боржником зі сплати аліментів на утримання його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник вважає, що по справі існують підстави для перегляду судового наказу за новоявленими обставинами, з огляду на наступне.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 , зазначає, що після того, як ОСОБА_4 припинив проживати разом з нею та їх сином, вона залишилася проживати разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 та наразі дитина перебуває на її утриманні.

Проте, зазначені обставини не відповідають дійсності. Станом на 22.09.2023, тобто на дату подання ОСОБА_4 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_4 вже не проживала та була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 05.04.2024 № 5/5-104 на адвокатський запит представника ОСОБА_4 адвоката Валерія Зінчука щодо надання інформації стосовно усіх осіб, які були зареєстровані та зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 в період з 2022 по 2024. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована на вищевказаною адресою з 21.12.1999 по 15.09.2023. За цією адресою як на час звернення ОСОБА_2 до суду (22.09.2023), так і на час винесення судового наказу - 20.10.2023, проживав батько малолітнього сина ОСОБА_4 разом з повнолітньою донькою ОСОБА_8 та сама малолітня дитина - син ОСОБА_9 .

З наданих боржником суду доказів вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживав та був зареєстрованим боржник ОСОБА_4 . А за таких обставин взагалі неможливо стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина, який проживає одночасно з матір`ю та батько за однією адресою, а отже ОСОБА_2 не набула права вимоги на звернення з заявою про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина. У зв`язку з чим заявник просив суд судовий наказ Амур-Нижньодніпровського районного суду від 20.10.2023 по справі № 199/7817/23 скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Зінчук В.Д. подану заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав.

Стягувач та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_2 заперечували у повному обсязі. Пояснили, що після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 разом з дітьми продовжила проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , про що у вересні 2023 року було складено відповідний акт про проживання головою квартального комітету №11. У вересні 2023 року стався конфлікт, після якого наприкінці грудня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 був укладено договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 , куди ОСОБА_2 переїхала із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та теперішнім чоловіком ОСОБА_11 . В матеріалах справи наявні належні та достовірні докази того, що неповнолітня дитина сторін, на момент розгляду заяви про стягнення аліментів , так і станом на сьогодення проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 07.11.1998 року. Під час перебування у шлюбі у них народилися діти - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

За ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Отже, судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути скасований лише у порядку перегляду його за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Отже, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами». Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4ст. 423 ЦПК). Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/16321/22 від 10.02.2023 зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з?явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, відповідно до якого жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Згідно зі статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені статтею 181 СК України.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суд виходив з того, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 09.05.2024 року за №04/1725, складеного начальником відділу захисту прав дітей Управління-служби у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_11 ; умови проживання задовільні, в квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні меблі, побутова техніка, тощо. Таким чином, факт реєстрації дитини з батьком не свідчить про фактичне проживання дитини разом з ним. Крім того, судом встановлено, що боржник з квітня 2022 року по теперішній час є мобілізованим та проходить службу у ЗСУ, що також виключає спільне проживання з дитиною на час винесення судом судового наказу.

Частиною першою статті 165 ЦПК України визначено підстави за яких суд відмовляє у видачі судового наказу, а саме: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оцінивши надані докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що обов`язкову умову для стягнення аліментів на користь матері для утримання неповнолітньої дитини, а саме: факт проживання матері та дитини разом, ОСОБА_2 було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами під час подання заяви про видачу наказу про стягнення аліментів та стороною боржника зазначений факт не спростовано.

Отже, обставини, на які посилається представник боржника, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати або зменшення розміру аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із наведеного слідує, що за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу (які визначені у ч. 1 ст. 165 ЦПК України) суд видає судовий наказ.

Приймаючи рішення про видачу судового наказу 20.10.2023 року суд встановив, що подана заява про видачу судового наказу відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України та відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу визначені статтею 165 ЦПК України.

Положення ч.5 ст.183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Належних доказів, які б вплинули на юридичну оцінку обставин під час винесення судового наказу та які б дали підстави для його скасування, судом не встановлено. Жодна обставина, на яку посилається представник заявника у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною.

Таким чином, суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які б давали правові підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник в своїй заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України та не спростовують факти, покладені в основу судового наказу.

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є необґрунтованою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволені поданої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.429 ЦПК України,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 20 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня виготовлення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко