Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/356/24
Провадження № 2/553/594/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28.05.2024м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 553/356/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -
08.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 4 443,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 417,02 грн., які нараховані на суму боргу за невиконане грошове зобов`язання з відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, стягнутої за рішенням суду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.02.2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач надав до суду заяву про підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просять стягнути з відповідача суму боргу в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, повісткою, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, та беручи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Частинами 1,2 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1-4 ст.77ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6ст.81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості з наступних підстав.
18.06.2020 року на перехресті вулиць Мясоєдова та Покровської у м. Полтаві
відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO LANOS
р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2
та автомобіля SUZUKI GRAND VITARA р.н. НОМЕР_2 , під керуванням
водія ОСОБА_1 . Внаслідок пригоди транспортний засіб SUZUKI GRAND VITARA р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулась через порушення водієм автомобіля DAEWOO LANOS, р.н. НОМЕР_1 «Правил дорожнього руху України».
ОСОБА_2 відмовився в позасудовому порядку відшкодувати
ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої
власнику автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, р.н. НОМЕР_2 та
розміром страхового відшкодування.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 свого обов`язку з виплати ОСОБА_1
різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та розміром страхового
відшкодування, ОСОБА_1 був змушений звернутися до Київського районного суду
м. Полтави із позовом до ОСОБА_2
01.12.2020 року Київський районний суд м. Полтави ухвалив у цивільній справі №
552/4189/20 рішення, яким частково задовольнив вимоги позивача.
09.02.2021 року Полтавський апеляційний суд скасував рішення Київського
районного суду м. Полтави від 01.12.2020 року, в частині, що оскаржувалось та ухвалив у
цій частині нове рішення.
Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 09.02.2021 року у справі № 552/4189/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення у розмірі 51 600,65 грн.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2020 року у справі № 552/4189/20 набрало законної сили 09.02.2021 року.

26.02.2021року ОСОБА_1 отримав виконавчі листи та пред`явив їх для примусового виконання приватному виконавцю Полтавського виконавчого округу Скрипнику Володимиру Леонідовичу.

03.03.2021року приватним виконавцем Скрипником В.Л. було відкрито три виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих 23.02.2021 року Київським районним судом м. Полтави у цивільній справі № 552/4189/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу на загальну суму 51600,65 грн. (ВП №64716426, ВП №64716673, ВП №64716894).

Відповідно до наданого приватним виконавцем Скрипником розрахунку, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 27.04.2023 року суму 8048,15 грн., та 17.11.2023 року суму 365,99 грн.

Станом на дату подання позовної заяви рішення Київського районного суду м. Полтави та постанова Полтавського апеляційного суду у цивільній справі № 552/4189/20 не виконано, залишок боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 43 186,51 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 трьох відсотків річних у розмірі 4 443,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 417,02 грн. за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло у боржника на підставі ухваленого Київським районним судом м. Полтави рішення від 01.12.2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 09.02.2021 року у цивільній справі №552/4189/20.

Згідно ст. 82 ч.4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положення ст. 509 ЦК України наголошує на те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( частина 1 ).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 4 443,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 22 417,02 грн такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 509, 625, ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 128, 133, 141, 258-259,282-288, 352,354,355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 26 860,59 ( двадцять шість тисяч вісімсот шістдесят грн. 59 коп.), з яких 3% річних у сумі 4 443,57 грн., інфляційні втрати у сумі 22 417,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про йогоперегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. В. Фоміна