Справа № 450/704/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвського В.Є.
Провадження № 22-ц/811/932/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Лук`янович А.П.;

адвоката Сидорак Н.Б. представника заявника ОСОБА_1 ;

адвоката Сторонського І.О. представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , та апеляційною скаргою ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - Новояричівська селищна рада Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, у якій просив визнати недієздатною його сестру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над нею опіку та призначити його її опікуном.

Вимоги заяви обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, діагноз - параноїдна шизофренія, не ходяча, не орієнтується в просторі та часі, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійної допомоги та стороннього догляду. Заявник зазначав, що на даний час він є найближчим родичем ОСОБА_2 та фактично здійснює над нею опіку, оскільки проживає разом з нею та надає їй постійну допомогу і догляд (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням заяву задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , недієздатною.

Встановлено строк дії рішення суду в частині визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 2 (два) роки.

Роз`яснено заявнику його право відповідно до ч. 7 ст. 300 ЦПК України звернутися до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного рішенням суду.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, лише часткове задоволення вимог заяви ОСОБА_1 суд мотивував тим, що «у суду відсутні підстави для призначення опікуном саме ОСОБА_1 », оскільки у висновку опікунської ради Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області від 02 березня 2023 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області № 438 від 03 березня 2023 року, а також і у заяві ОСОБА_1 «відсутнє обґрунтування відповідності призначення опікуном ОСОБА_1 інтересам ОСОБА_2 , не доведено фізичну можливість заявника виконувати опікунські обов`язки з врахуванням його працевлаштованості, не надано доказів на підтвердження стану його здоров`я для виконання ним опікунських функцій, не надано відомостей щодо наявності/відсутності у нього судимостей, не підтверджено належний рівень матеріального забезпечення». Крім цього, судом встановлено, що «у ОСОБА_2 наявна матір ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 , останній з яких є працевлаштованим, які повною мірою можуть бути опікунами та здійснювати опіку над їх повнолітньою дитиною», а також враховано «потенційну можливість заявника в такий спосіб ухилитися від мобілізації під час воєнного стану в країні, який введений законодавчо» (а.с. 108-111).

Дане рішення в частині вирішення питання про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 оскаржили представники згаданих осіб.

Апелянти просять рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , покликаючись на невідповідність висновків суду в оскаржуваній частині обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертають увагу на те, що чинним законодавством встановлено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб, а також на те, що чинне законодавство не зобов`язує враховувати статус опікуна у контексті його «потенційної можливості в такий спосіб ухилитися від мобілізації», а тому дане питання («потенційна можливість заявника ухилитися від мобілізації») «не входить у предмет дослідження і не підлягає оцінці при прийнятті рішення судом в даній категорії справ».

Стверджується, що «жодним нормативним документом не врегульовано внутрішню структуру висновку чи подання органу опіки та піклування», а тому вважають «незрозумілим висновок (суду) про неналежне обґрунтування органом опіки і піклування свого висновку» (а.с. 114-115, 119-127).

Новояричівська селищна рада Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, подала до суду заяву про апеляційний розгляд справи за відсутності її представника, зазначаючи в ній про те, що «повністю підтримуємо заявлені вимоги заявником» (а.с. 147-151).

Аналогічні за змістом заяви (в тому числі і про підтримку заявлених заявником вимог) згаданим органом опіки та піклування були поданими також і до суду першої інстанції (а.с. 35-36; 64-66).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянтів на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання особи недієздатною (частини 1 та 2 статті 293);

- під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (частини 1-3 статті 294);

- заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (частина 3 статті 296);

- суд, ухвалюючи рішення про (зокрема) визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна (частина 1 статті 300);

- суд за заявою (зокрема) особи, призначеної опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу (частина 2 статті 300);

- клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун (частина 7 статті 300).

Цивільним кодексом (ЦК) України встановлено, що:

- опіка встановлюється над (зокрема) фізичними особами, які визнані недієздатними (частина 1 статті 58);

- суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60);

- фізична особа може бути призначена (зокрема) опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів (частини 3-5 статті 63). Аналогічні положення містяться також і у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88;

- опікуном не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав, а також особа, поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки (стаття 64);

- до встановлення опіки і призначення опікуна опіку над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65);

- суд, якщо він призначив опікуна, за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна. Ця заява розглядається судом протягом одного місяця (частина 1 статті 75).

Судами встановлено (в тому числі і рішенням суду першої інстанції в неоскаржуваній його частині), стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7, 9), яка є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи безстроково (а.с. 8), згідно Висновку судово-психіатричної експертизи від 27.06.2023 року № 636, проведеної на виконання ухвали суду першої інстанції від 19.04.2023 року Львівською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», на даний час страждає хронічним, тяжким психічним розладом у формі параноїдної шизофренії із стійким вираженим інтелектуально-мнестичним і емоційно-вольовим дефектом по апато-абулічному типу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду і опіки (а.с. 57-58), а тому її і було оскаржуваним рішенням визнано недієздатною.

Як вбачається з наведених вище положень матеріального та процесуального права, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, за наявності подання органу опіки та піклування зобов`язаний призначає їй опікуна, оскільки до призначення опікуна опіку над такою фізичною особою зобов`язаний здійснювати відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК).

В даній справі подання органу опіки та піклування до суду першої інстанції було здійсненим у формі Висновку опікунської ради виконавчого комітету Новояричевської селищної ради від 02 березня 2023 року про доцільність призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над його повнолітньою сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новояричевської селищної ради Львівського району Львівської області від 03 березня 2023 року № 438 (а.с. 39-40).

Чинне законодавство не містить окремих деталізованих вимог до подання органу опіки та піклування і в оскаржуваному рішенні не наведено яким саме положенням якого саме законодавчого та/чи нормативного акту вищезгадані Висновок опікунської ради та/чи рішення Виконавчого комітету селищної ради (як органу опіки та піклування) не відповідають. За наведених обставин висновок суду про те, що до матеріалів справи не долучено подання відповідного органу опіки та піклування, колегія суддів вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки за відсутності такого подання (на переконання суду) суд (у відповідності до положень статті 294 ЦПК України) вправі був сам витребувати таке з органу опіки та піклування або роз`яснити заявнику наслідки неподання такого до суду.

В той же час, якщо призначення опікуна особі при визнанні її недієздатною є обов`язком суду (за наявності подання на таку особу органу опіки та піклування), то призначення особи опікуном можливе лише за її письмовою згодою від якої вона завжди вправі відмовитися, подавши до суду відповідну заяву.

За наведених обставин, відмова у призначенні особи опікуном недієздатною особою (за наявності відповідного подання органу опіки та піклування) судом має бути мотивованою з посиланням на відповідні законодавчі та/чи нормативні акти.

Заявник не є особою, яка позбавлена батьківських прав: докази про це у матеріалах справи відсутні.

Ні матеріали справи, ні мотивувальна частина оскаржуваного рішення, не містять доводів про те, що поведінка та інтереси заявника суперечать інтересам його недієздатної рідної сестри.

Відтак, встановлені статтею 64 ЦК України обставини, які б виключали можливість призначення заявника опікуном, відсутні, а інших обставин (які б виключали можливість призначення заявника опікуном) судом в оскаржуваному рішенні не наведено.

Статтею 55 ЦК України встановлено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

А частиною 1 статті 198 Сімейного кодексу (СК) України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як вбачається з вищенаведеного, завдання опіки є набагато ширші, ніж утримання батьками повнолітньої непрацездатної дитини, і якщо чинним законодавством передбачено за певних умов (а саме: за наявності можливості надання матеріальної допомоги) спонукання батьків (чи одного з них) до виконання обов`язку утримувати свою повнолітню непрацездатну дитину в примусовому порядку (шляхом ухвалення судом відповідного рішення про стягнення коштів на таке утримання), то надання опіки здійснюється лише в добровільному порядку: за заявою особи, яка сама виявила бажання бути опікуном.

Враховуючи предмет судового розгляду у даній справі (визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна), питання можливості батьків ОСОБА_2 надавати їй матеріальну допомогу не досліджувалося, оскільки таке може досліджуватися та вирішуватися лише у позовному порядку при розгляді справи за позовом про стягнення на користь недієздатної повнолітньої відповідної матеріальної допомоги.

Так само, як ніким не може ініціюватися звернення до суду з метою спонукання батьків ОСОБА_2 дати свою (свої) заяви з проханням про призначення їх судом опікуном (опікунами) недієздатної.

За вищенаведених обставин доводи оскаржуваного рішення стосовно того, що судом встановлено, що «у ОСОБА_2 наявна матір ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 , останній з яких є працевлаштованим, які повною мірою можуть бути опікунами та здійснювати опіку над їх повнолітньою дитиною», не можуть прийматися до уваги, оскільки такі за всіх вищенаведених обставин в їх сукупності (зокрема за відсутності заяв-згод батьків на призначення їх опікунами та (відповідно) подання на них органу опіки та піклування) не можуть бути правовою підставою для відмови у призначенні заявника опікуном його недієздатної рідної сестри.

Чинне законодавство, яке регламентує питання призначення опіки над недієздатною особою, не пов`язує питання призначення опікуна з питанням виконання останнім інших його обов`язків, які передбачені чинним законодавством, в тому числі і його обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, оскільки такий обов`язок у відповідності до статті 65 Конституції України є обов`язком кожного громадянина України, а тому доводи оскаржуваного рішення щодо «потенційної можливості заявника в такий спосіб ухилитися від мобілізації під час воєнного стану», також до уваги прийматися не можуть: як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги заяви про призначення заявника опікуном недієздатної підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення: про задоволення цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , та апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіки та призначення заявника її опікуном скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Встановити над ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 ) опіку, призначивши її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з задоволенням вимог заяви ОСОБА_1 у повному обсязі, у першому абзаці резолютивної частини Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року словосполучення «задовольнити частково» замінити словом «задовольнити».

В іншій частині рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 травня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.