Справа № 503/999/24
Провадження № 2/503/389/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що відповідно до Договору про надання банківських послуг від 25.02.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 45000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед банком станом на 11.02.2024 року склала 53342,43 грн.У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання через свого представника до суду позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.02.2019 року в розмірі 53342,43 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Також разом із позовною заявою представник позивача подав до суду окреме письмове клопотання (а.с.37) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також в змісті позовної заяви представник позивача та в окремому письмовому клопотанні (а.с.38) представник позивача просив суд розглядати справу без участі представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи.

20.05.2024 року ухвалою суду (а.с.42-43) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу її право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відзив на позовну заяву. Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем та його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 20.05.2024 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.44-45), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 1 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 13.05.2024 року № 03-17/1742 (а.с.41), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 486 про вручення відповідачу 06.06.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 002, а також відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат відповідного надіслання та, яке 12.06.2024 року було особисто вручене відповідачу.

07.06.2024 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про розгляд справи про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.46), яке обґрунтоване посиланням про її намір подати до суду відзив.

24.06.2024 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач не скористалась своїм процесуальним правом учасника справи, а саме відповідач також не подала відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. З травня 2020 року здійснюється відеоверифікація клієнта працівником банку дистанційно, зокрема через селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

25.02.2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг та підписано Анкету-заяву до вказаного Договору (а.с.10).

Положеннями пунктів 2-3 зазначеної Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого підтверджує позичальник і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, позичальник беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 45000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

При цьому, умовами пункту 6 зазначеної Анкети-заяви клієнтом ОСОБА_1 засвідчено генерацію для нього ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем (зазначене його візуальне відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер), який буде використовуватися для накладення електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором, а також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтверджено, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання) передбачено, що зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.02.2024 року становить 53342,43 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 53342,43 грн.

Нормативно-правове обґрунтування:

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 526 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Висновки суду

щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту):

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надавала.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідач ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки не надала банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим має прострочення зобов`язання.

Таким чином суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті у строки передбачені зобов`язанням, а тому кредитор має право вимагати їх повернення.

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.7-9) заборгованості за договором від 25.02.2019 року становить 53342,43 грн.

Водночас із цим, як вбачається з матеріалів справи, в Анкеті-заяві від 25.02.2019 року (а.с.10) сума кредитного ліміту не зазначена.

При цьому, згідно підпункту «3. Основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача» пункту «Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank» розділу «8. Картки monobank | Universal Bank» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank» (а.с.26), сума / ліміт кредиту становить від 0 до 500000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку).

Крім того, у преамбулі Анкети-заяви (а.с.10) сторонами Договору було також узгоджено, що ОСОБА_1 просила АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, яка вказана у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

Водночас у підпункті 5.3 пункту «5. Надання та обслуговування кредиту» розділу «ІІ. Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (а.с.21 на звороті), сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку.

Однак, позивачем суду не надано самої заявки ОСОБА_1 на кредит, де б було відображено те, що ліміт кредиту становить саме 500000 грн або принаймні рівний чи більший за 53342,43 грн.

Також суду не надано жодних належних доказів того, яка саме сума кредитного ліміту була відображена у мобільному додатку ОСОБА_1 .

В свою чергу позивач у позовній заяві (а.с.2-5) зазначає, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 45000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Жодних належних доказів тієї обставини, що в період кредитування позивачем позичальнику ОСОБА_1 кредитний ліміт був визначений в іншому розмірі або в подальшому змінювався, зокрема до 500000 грн, чи принаймні до розміру рівного або більшого за розмір 53342,43 грн, суду не надано.

В свою чергу суд відзначає ту обставину, що згідно положень пункту 3 Анкети-заяви від 25.02.2019 року (а.с.10) сторонами було узгоджено як право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту так і взяте на себе банком зобов`язання повідомляти ОСОБА_1 про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання їй повідомлень у мобільний додаток.

Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів того, що банк виконав взяте на себе зобов`язання щодо повідомлення ОСОБА_1 про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання йому відповідного(-их) повідомлення(-ь) у її мобільний додаток, зокрема шляхом долучення до позовної заяви хоча б скріншота відповідного повідомлення надісланого ним у мобільний додаток відповідача ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим позивачем не доведено видачу відповідачу кредиту у більшому розмірі, а ніж 45000,00 грн, про розмір якого зазначено у змісті позовної заяви самим представником позивача (а.с.3 на звороті).

Аналогічний за своєю суттю висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20 (провадження № 61-494св21).

Відповідно до положень першого речення ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Однак, у змісті позовної заяви позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 , у порядку ч.1 ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутих нею 8342,43 грн, як розміру різниці між встановленим кредитним лімітом в розмірі 45000 грн та заявленим ним розміром в сумі 53342,43 грн (53342,43 45000 = 8342,43).

Водночас позивачем не надано суду достовірних і достатніх доказів здійснення банком безпідставного перерахування грошових коштів відповідачу поза межами встановленого кредитного ліміту у 45000 грн, а саме відповідної роздруківки про рух коштів по поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , з відомостями в ній, зокрема, щодо самого перерахування банком своєму клієнту на його поточний рахунок грошових коштів у розмірі 53342,43 грн. Натомість сам доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором від 25.02.2019 року (а.с.7-9) за своєю суттю не може бути тотожнім або заміняти роздруківку про рух коштів по рахунку, оскільки не містить в собі необхідних відомостей, в тому числі про конкретний час і суми коштів перерахованих на поточний рахунок клієнта, а також про їх використання клієнтом і саме їх цільове призначення як кредиту.

Таким чином суд вважає, що максимальна сума кредитних коштів (ліміт кредиту), яку позичальник ОСОБА_1 міг фактично отримати (використати) за рахунок коштів позивача не могла перевищувати 45000,00 грн, що доводить безпідставність і необґрунтованість доводів позивача про те, що заборгованість відповідача саме за простроченим тілом кредиту перед ним перевищує вище зазначену суму кредитного ліміту і становить 53342,43 грн, оскільки при обмеженні кредитного ліміту сумою у 45000,00 грн позивальник ОСОБА_1 не мав можливості використати (отримати) кошти на суму більшу, ніж кредитний ліміт, тобто 45000,00 грн.

З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 45000,00 грн, які фактично були отримані та використані відповідачем.

щодо розподілу судових витрат:

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2554,42 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 84,36 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто в сумі 45000 х 100/53342,43), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 15,64 відсотків (100 84,36).

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»; місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; ідентифікаційний код юридичної особи в , до ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.09.2019 року в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» сплачений останнім судовий збір за подання до суду позовної заяви пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко