Справа № 727/1041/24
Провадження № 2/727/576/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Гавалешка П.С.,

при секретарі судового засідання: Рудій І.В.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах якої діє представник адвокат Паланійчук Валентин Петрович до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди завданої вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї для відшкодування завданої внаслідок скоєного злочину матеріальної шкоди 18 354,00 грн та в рахунок компенсації спричиненої моральної шкоди 2 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначив, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.07.2023 р. у справі № 727/11207/23 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21.09.2023 року апеляційну скаргу було задоволено частково, скасовано в частині рішення про цивільний позов. В решті вирок районного суду залишено без змін.

ОСОБА_3 є потерпілою в цьому кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу приблизно з 14.00 по 16.00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , після свари, яка виникла на підгрунті осо-бистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдала потерпілому ОСОБА_5 один удар ножем в область животу, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді рани, розташованої на лівій біч-ній черевній стінці на відстані від нижнього краю рани до пупка 5,0 см, лінійної форми, з рівними співставимими краями, верхній край рани із ІІ-подібним кінцем, нижній із гострокутним, косо-горизонтально орієнтована на 5,5-11.5 годин, згідно умовному ци-ферблату годинника, розмірами 7.0х2,5 см, дном рани є черевна порожнина, з якої ви-ступає брижа товстого кишківника, починається рановий канал, який проходить через підшкірно жирову клітковину через прямий м`яз живота, проникає в черевну порож-нину, де наявне наскрізне ушкодження щілинно-видної форми брижі тонкої кишки, проходить по косо-висхідному напрямку, де ушкоджує черевну аорту, розмірами да-ного ушкодження 0,3х0,7 см, із масивними крововиливами по ходу ранового каналу, темно-червоного кольору. Вищевказаний рановий канал має напрямок спереду назад, знизу вверх, та справа на ліво, загальна довжина ранового каналу від нашкірної рани до черевного відділу аорти становить близько 12.0 см.

Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу, який передував моменту настання смерті, від дії колючо-ріжучого предмету типу «ножа», з вістрям, об-рушковим краєм (розміром не менше 0,3 см) та наявною відносно гострою ріжучою кромкою, і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкод-жень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смер ті.

Смерть ОСОБА_5 настала на місці події, 19.07.2022 року, в період часу з 14.00 по 16.00 год, від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок гострої кро-вотечі, яка в свою чергу виникла як ускладнення проникаючого, сліпого, колото-різано-го поранення передньої черевної стінки з ушкодженням аорти.

Тобто, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_1 заподіяла смерть ОСОБА_5 .

Вчиненим злочином ОСОБА_1 , завдано матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_3 були понесені матеріальні витрати на:

- поховання сина в розмірі 18 354,70 грн.

Крім того, ОСОБА_3 пережила величезну трагедію та зараз кожного дня відчуває душевні страждання та біль внаслідок смерті сина, які назавжди змінили її звичний спосіб життя, оскільки втрата сина - це непоправне горе.

Внаслідок злочинних дій відповідача які привели до смерті сина, її позбавлено нормального усталеного образу життя, смерть близької людини викликала суттєві життєві зміни для неї, вона втратила можливість спілкування, взаємної підтримки та турботи зі сторони близької та дорогої людини - сина, ці обставини постійно викликають у неї негативні емоції і душевні хвилювання, оскільки вона є людиною похилого віку.

Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору на все подальше життя - смерть рідного сина, користуючись принципами розумності та справедливості, позивач вважає зазначити розмір моральної шкоди в сумі 2 000 0000 грн.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вона заперечує позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 , не з`явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, матеріали справи містять аналогічну по змісту заяву від представник позивача адвокат Паланійчук В.П..

Представник відповідача адвокат Коцюба Н.Я., в судовому засіданні підтримав надані письмові пояснення та заперечувала позовні вимоги, просила у задоволені позовної заяви відмовити.

Вислухавши вступне слово, вислухавши пояснення cторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, суд приходить до наступного висновку.

Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.07.2023 р. у справі № 727/11207/23 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21.09.2023 року апеляційну скаргу було задоволено частково, скасовано в частині рішення про цивільний позов. В решті вирок районного суду залишено без змін.

ОСОБА_3 , є потерпілою в цьому кримінальному провадженні.

Як було встановлено вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.07 .2023 року, ОСОБА_1 19 липня 2022 року, в період часу приблизно з 14.00 по 16.00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , після свари, яка виникла на підгрунті осо-бистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдала потерпілому ОСОБА_5 один удар ножем в область животу, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді рани, розташованої на лівій біч-ній черевній стінці на відстані від нижнього краю рани до пупка 5,0 см, лінійної форми, з рівними співставимими краями, верхній край рани із ІІ-подібним кінцем, нижній із гострокутним, косо-горизонтально орієнтована на 5,5-11.5 годин, згідно умовному ци-ферблату годинника, розмірами 7.0х2,5 см, дном рани є черевна порожнина, з якої ви-ступає брижа товстого кишківника, починається рановий канал, який проходить через підшкірно жирову клітковину через прямий м`яз живота, проникає в черевну порож-нину, де наявне наскрізне ушкодження щілинно-видної форми брижі тонкої кишки, проходить по косо-висхідному напрямку, де ушкоджує черевну аорту, розмірами да-ного ушкодження 0,3х0,7 см, із масивними крововиливами по ходу ранового каналу, темно-червоного кольору. Вищевказаний рановий канал має напрямок спереду назад, знизу вверх, та справа на ліво, загальна довжина ранового каналу від нашкірної рани до черевного відділу аорти становить близько 12.0 см.

Дані тілесні ушкодження виникли за короткий проміжок часу, який передував моменту настання смерті, від дії колючо-ріжучого предмету типу «ножа», з вістрям, об-рушковим краєм (розміром не менше 0,3 см) та наявною відносно гострою ріжучою кромкою, і за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкод-жень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смер ті.

Смерть ОСОБА_5 настала на місці події, 19.07.2022 року, в період часу з 14.00 по 16.00 год, від геморагічного шоку, який розвинувся внаслідок гострої кро-вотечі, яка в свою чергу виникла як ускладнення проникаючого, сліпого, колото-різано-го поранення передньої черевної стінки з ушкодженням аорти.

Тобто, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_6 заподіяла смерть синові ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Відповідачем були понесені матеріальні витрати на:

- поховання сина в розмірі 9 160 грн, що підтверджується товарним чеком від 21.07.2022 р.;

- рахунком замовленням акт № 725144 МКП «Спецкомбінат» в сумі 3594,60 грн.

Разом матеріальні витрати складають 18 354,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1166 п. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 на підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди у розмірі 18 354,00 грн., завданої кримінальним правопорушенням, надала чеки та квитанції витрат на поховання сина.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , які привели до смерті сина ОСОБА_3 позбавлено нормального усталеного образу життя, смерть близької людини викликала суттєві життєві зміни для неї, вона втратила можливість спілкування, взаємної підтримки та турботи зі сторони близької та дорогої людини - сина, ці обставини постійно викликають у неї негативні емоції і душевні хвилювання, оскільки вона є людиною похилого віку.

Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у 2 000 0000 гривень.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Інші доводи представника відповідача зводяться до переоцінки доказів отриманих під час розгляду справи, тому суд не бере їх до уваги.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , позивачці завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її сина, що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачці моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні їй душевних страждань та погіршення стану здоров`я, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_1 , на користь позивача завданої майнової шкоди у розмірі 18,354 гривень моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12, 76-83, 280-283 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах якої діє представник адвокат Паланійчук Валентин Петрович до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди завданої вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , завдану матеріальну шкоду вчиненням кримінального правопорушення в сумі 18 354 ( вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні 70 (сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок завданої моральної шкоди вчиненням кримінального правопорушення в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2024 року.

Суддя П.С. Гавалешко