08.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/2795/24
Провадження № 2-о/205/166/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

08 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року представник заявника ОСОБА_2 надала до суду вищевказану заяву.

Суддею через систему «Електронний суд» отримано відповідь № 487895 від 12 березня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації заявника, відповідно до якої заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 17 жовтня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року вищезазначену цивільну справу передано на розгляд до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

06 травня 2024 року на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року, якою частково задоволена апеляційна скарга представника заявника ОСОБА_2 та скасована ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Фактично матеріали справи передано судді канцелярією суду 08 травня 2024 року.

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у зазначеній справі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Також відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В заяві представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 був двоюрідним дядьком ОСОБА_1 . З 2012 року ОСОБА_1 постійно мешкав разом з ОСОБА_3 за вищевказаною адресою. Заявник ОСОБА_1 мав добрі, дружні, родинні відносини з померлим ОСОБА_3 . За час тривалого проживання з останнім допомагав ОСОБА_3 в побуті, піклувався про нього та доглядав останні роки перед смертю. У період з 2012 року по 2018 рік ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в житті ОСОБА_3 , як двоюрідний племінник, а саме: вони проживали в одній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний побут. ОСОБА_1 не був зареєстрованим за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , однак допомагав ОСОБА_3 матеріально, купував одяг, предмети домашнього вжитку, ліки, готував їжу та прибирав квартиру. Також, останні роки заявник замість свого двоюрідного дядька ОСОБА_3 сплачував комунальні послуги за місцем реєстрації померлого ОСОБА_3 , і після смерті останнього продовжує їх сплачувати. Зазначені обставини проживання заявника у вищезазначеній квартирі, піклування за ОСОБА_3 підтверджуються доданими до заяви документами. Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири. 1/2 квартири належить ОСОБА_1 . У зв?язку з необхідністю відкриття спадщини, вступу у спадщину ОСОБА_1 (за довіреністю ОСОБА_2 ) звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф?євої О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеної квартири. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2023 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф?євої О.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тих підстав, що спадкоємцем не надано документів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем. Заявник вказує, зазначеною квартирою користується тільки він, ключі знаходяться у нього. Спадкодавцем на спадкове майно заповіту складено не було. Спадкоємців за законом першої черги немає. Серед спадкоємців за законом другої та третьої черги ніхто на спадщину не претендує. Тобто, на спадщину претендує тільки заявник. Зазначає, що інші спадкоємці за законом письмово підтверджують, що дійсно не претендують на спадщину, а заявник є єдиний спадкоємець майна померлого, оскільки постійно проживав з ОСОБА_3 , піклувалася про нього, робив фінансові вклади. На підставі викладеного представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однією сім?єю у період часу з 2012 року по 2018 рік, тобто не менше як п?ять років на час відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту поданої заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для оформлення після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів для підтвердження родинних відносин із спадкодавцем.

Отже, із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однією сім?єю у період часу з 2012 року по 2018 рік, тобто не менше як п?ять років на час відкриття спадщини, необхідно ОСОБА_1 для успадкування належної за життя ОСОБА_3 нерухомого майна, що вказує на наявність спору про право на спадкове майно, тобто існує спір про право.

Слід зазначити, обставини, на які посилається заявник у своїй заяві підлягають доказуванню в суді, оскільки з поданої заяви та долучених до неї доказів вбачається, що існує спір про право, зокрема, про визнання права власності в порядку спадкування, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи, що в цьому випадку наявний спір про право, то заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження. Відповідно такий спір належить вирішувати в порядку позовного провадження, а тому суддя вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду з позовною заявою у порядку позовного провадження з урахуванням правил підсудності.

Керуючись ст. ст. 257, 260, 294, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , право звернутися до суду із заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П. Терещенко

.