Справа № 930/3358/23
Провадження № 22-ц/801/1062/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 рокуСправа № 930/3358/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року, ухвалене суддею Царапорою О.П., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості в загальному розмірі 30 724,69 грн:

- за кредитним договором № в розмірі 21 002,59 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 11 550,03 грн; заборгованість за річними відсотками в розмірі 1,11 грн; заборгованість за щомісячними відсотками в розмірі 9 451,45 грн;

- за кредитним договором №04669-10/2020 в розмірі 9 722,10 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 3 000 грн; заборгованість за відсотками в розмірі 6 722,10 грн;

- понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») кредитний договір № .

13 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20221213, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а останнє прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20221213 від 13 грудня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 002,59 грн, з яких: 11 550,03 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,11 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 9451,45 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Крім того, 14 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04669-10/2020.

21 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 21 травня 2021 року до договору факторингу №21052021 від 21 травня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 722,10 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 722,10 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам кредитних договорів, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 травня 2021 року, нарахування штрафних санкцій не здійснювалося.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості у загальному розмірі 30 724,69 грн, а саме:

- за кредитним договором № в розмірі 21 002,59 грн, з яких: 11 550,03 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,11 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 9 451,45 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею;

- за кредитним договором № 04669-10/2020 в розмірі 9 722,10 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 722,10 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У скарзі зазначає, що між нею та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «ФК «Інвеструм» 12 жовтня 2020 року та 14 жовтня 2020 року відповідно було укладено електронні договори про надання споживчого кредиту, які містять ознаки кредитного договору. Надання коштів з умовою сплати процентів є фінансовою послугою, яка потребує наявності ліцензії, то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінансові установи, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється. Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за електронними договорами про надання споживчого кредиту щодо нарахування заборгованості за відсотками. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору, позивач не надав, як і не надав первинних бухгалтерських документів. Позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта і тарифів, щоб в сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить ст. 21 закону України «Про споживче кредитування». Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам принципу верховенства права. Надані ТОВ «ФК «ЄАПБ» умови обслуговування не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту. Позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 у порушення умов кредитних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення позики у розмірах та на умовах, визначених укладеними правочинами, презумпція правомірності яких не спростована, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК ЦФР» (а.с.10).

12 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено кредитний договір №, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на мовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Кредит надавався позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 12 600 грн; строк кредиту - 12 місяців.

У п.1.3 договору зазначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №4994134, який є невід`ємною частиною цього договору.

Цей договір, паспорт кредиту №4994134 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04 травня 2020 року, складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав (п.2.2. договору).

У Паспорті кредиту ТОВ «ФК «ЦФР» №4994134 від 12 жовтня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 видано кредит в розмірі 12 600 грн строком на 12 місяців.

Факт отримання за вказаним договором коштів в розмірі 12 600 грн ОСОБА_1 не заперечувався.

В інформації щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника зазначено, що розмір процентної ставки про наданні кредиту становить 10 % від суми кредиту 1 000 грн; щомісячні проценти становлять 6% від суми кредиту сплачуються згідно графіку платежів; загальні проценти становлять 0,01% від суми боргу за договором і сплачуються згідно графіку платежів. Загальні витрати за кредитом становлять 10 072,74 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 21 672,74 грн, реальна річна процентна ставка річних становить 200,98.

У пункті 6 Паспорту визначено порядок повернення кредиту, а саме: кількість та розмір платежів; періодичність внесення (графік платежів); граничний термін; користування кредитом (дні); суму неповернутого кредиту; загальний щомісячний платіж; суму повернення кредиту; річні проценти; щомісячні проценти (а.с.9).

Відповідно до довідки №8577276-SG, виданої ТОВ «ФК «ЦФР» 24 грудня 2022 року, право кредитодавця за вказаним вище кредитним договором передано іншій компанії. У цій довідці наведено графік руху коштів по кредиту, а саме зазначено: дату і суму надходження, а також суму погашення, куди розподілилися кошти та призначення платежу. Всього надійшло 1 810,04 грн, списано; річних процентів 0,19 грн; щомісячних процентів 760,24 грн; частину кредиту 1 049,97 грн. Сума несплаченого платежу становить 21 002,59 грн (а.с.14).

Сума простроченої заборгованості в розмірі 21 002,59 грн підтверджується також розрахунком заборгованості.

13 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги №20221213, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і Боржниками.

Згідно з п. 1.2. цього договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с.16-18).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20221213 від 13 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 12 жовтня 2020 року в сумі 21 002,59 грн, з яких: 11 550,03 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,11 грн. - сума заборгованості за річними відсотками; 9 451,45 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с.19).

Крім того, 14 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №04669-10/2020 (а.с.24-25).

Відповідно до умов п. 1.1 вказаного договору, товариство надало ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 29 днів, тобто до 11 листопада 2020 року (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу.

Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, протягом семи днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З восьмого дня користування кредитом процентна ставка для клієнта нараховується відповідно до п.1.3 договору.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору).

За умовами п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені п.1.3 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п.п. 6.1, п.7 цього договору.

Факт отримання за вказаним договором коштів в розмірі 3 000 грн ОСОБА_1 не заперечувався.

У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №04669-10/2020 від 14 жовтня 2020 року зазначено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк, на який надано кредит 29 днів; сума кредиту 3 000 грн; фіксована процента ставка за день користування 2%; сума нарахованих процентів 1 322,10 грн; сума до оплати 4 322,10 грн (а.с.26).

Відповідно до розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості становить 9 722,10 грн: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 722,10 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.31).

21 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Інвеструм» за плату, а останнє відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.27-28).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21052021 від 21 травня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №04669-10/2020 в сумі 9 722,10 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 722,10 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с.30).

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредиту та сплати процентів, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості в розмірі, визначеному попередніми кредитодавцями.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладених кредитного договору № від 12 жовтня 2020 року та договору про надання фінансового кредиту №04669-10/2020 від 14 жовтня 2020 року зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договори, укладені між відповідачем ОСОБА_1 та первісними кредиторами, а також укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу та договір відступлення прав вимоги у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами.

Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договорами у загальному розмірі 30 724,69 грн, який не спростований відповідачем.

Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами, укладеними між первісними кредиторами та ОСОБА_1 , які надані позивачем, є належними та допустимими доказами на підтвердження розміру заборгованості.

Оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, відтак не може надати первинні банківські документи, оскільки такі документи формуються, складаються та зберігаються первісним кредитором.

Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно, з ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Заперечуючи щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості, відповідач своїх розрахунків не навела, розмір заборгованості належними і допустимими доказами не спростувала.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів укладання між сторонами та, відповідно, отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта і тарифів, що свідчило б про укладання у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг, оскільки укладання саме таких документів умовами кредитних договорів не передбачено.

Не приймаються також до уваги твердження скаржника з приводу того, що надані ТОВ «ФК «ЄАПБ» умови обслуговування не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, оскільки вона не зазначає, які це саме умови. Будь-які умови, про які зазначає ОСОБА_1 , до позовної заяви позивачем не додавалися.

ОСОБА_1 в апеляційній скарги зазначає також і про несправедливий розмір відсотків, що, на її думку, не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з цим, розмір процентів за користування кредитними коштами, передбачений кредитними договорами, визначений за спільною згодою сторін договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» чи Закону України «Про споживче кредитування».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що надання коштів з умовою сплати процентів є фінансовою послугою, яка потребує наявності ліцензії, тому кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінансові установи, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється.

При цьому, ОСОБА_1 не проектує наведені нею норми права на обставини даної справи.

Решта доводів не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета