КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Волощука Володимира Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд:

визнати неправомірним та скасувати наказ № 238-к від 14 липня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з головного спеціаліста із житлово-комунальних питань Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва»;

поновити ОСОБА_1 з головного спеціаліста із житлово-комунальних питань Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» з 15 липня 2023 року;

стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 середньоденню заробітну плату;

стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

29.01.2024 року до суду надійшла заява позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якому просив суд:

визнати неправомірним та скасувати наказ № 238-к від 14 липня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста із житлово-комунальних питань Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва»;

поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста із житлово-комунальних питань Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» з 15 липня 2023 року;

стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 середньоденню заробітну плату з 15 липня 2023 року до дату винесення рішення суду;

стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межіх суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року залишено без розгляду заяву про збільшення позовних вимог.

Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат Волощук Володимир Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачем не пропущено строків для подачі заяви про збільшення позовних вимог, а при винесенні ухвали суд відмовив позивачу у прийняті заяви про збільшення позовних вимог з формальних підстав, що призвело до порушення процесуального права позивача.

Вказував на те, що в самій заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначав, що під час подачі позовної заяви до суду у позивача не було усіх документів, які він бажав долучити до позову в той час, та не було інформації про нарахування заробітної плати за попередні місяці роботи, для обрахунку суми середнього заробітку.

З метою отримання доказів, представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача та 13 грудня 2023 року отримав документи, що підтверджується конвертом Укрпошти та описом вкладення у цінний лист. Керуючись довідкою, позивач здійснив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та подав до суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог.

21 травня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача - адвоката Кіцелюк М.В., в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував на те, що позивач на стадії підготовки позову мав визначити чіткий перелік доказів, якими будуть обгрунтовуватись заявлені позовні вимоги в тому числі стосовно розрахунку середнього розміру заробітку, що стягується та додати дані докази до позовної заяви, а в разі їх відсутності - вирішувати питання про їх витребування.

Вважає, що позивач та його представник мали реальну можливість вжити всіх необхідних заходів у період з 30.08.2023 року по 30.09.2023 року для отримання необхідної інформації та здійснення розрахунку і остаточного формулювання своїх позовних вимог ще в первісній позовній заяві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву позивач про збільшення позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 126 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що заява подана до суду після закінчення процесуальних строків, поважних причин пропуску строку представником позивача не зазначено.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.1 2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 18 грудня 2023 року на 12 год. 00 хв. (а.с. 106-107 том 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 18 грудня 2023 року був присутній представник відповідача - ОСОБА_2 , представник позивача та безпосередньо сам позивач в судове засідання не прибув, що підтверджується протоколом судового засідання. Суд першої інстанції ухвали відкласти розгляд справи на 30 січня 2024 року на 11 год. 00 хв. (а.с. 115 том 1).

29 січня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача - адвоката Волощука В.В. про уточнення (збільшення) позовних вимог (а.с. 156-159 том 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 30 січня 2024 року був присутні представник позивача - ОСОБА_3 та представник відповідача - ОСОБА_2 .. По справі оголошено перерву до 27 лютого 2024 року о 11 год. 00 хв. (а.с. 118-120 том 1).

В подальшому, від представника позивача - ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи призначеному на 27 лютого 2024 року на 11 год. 00 хв., обгрунтовуючи участю адвоката в іншому судовому процесу, а саме у зв`язку з розглядом кримінальної справи 27 лютого 2024 року на 10 год. 00 хв. у Голосіївському районному суді м. Києва (а.с. 146-147 том 1).

В судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 27 лютого 2024 року був присутні представник відповідача - ОСОБА_2 , разом з тим представник позивача та позивач були відсутні у даному судовому засіданні. Суд першої інстанції ухвалив оголосити перерву по справі на 08 квітня 2024 року на 11 год. 00 хв., у зв`язку з заявленим клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с. 148 том 1).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року залишено без розгляду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 39 том 2).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дану справу суд першої інстанції розглядав у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторона позивача мала можливість до початку першого судового засідання (тобто до 18 грудня 2023 року) скористатися своїм правом на вчасне подання заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, однак подав таку заяву (29 січня 2024 року) з порушення процесуальних строків, разом з тим позивач не заявляв клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог від 29 січня 2024 року представник позивача подав після спливу визначеного п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України строку на вчинення такої процесуальної дії. Тому за відсутності підстав для розгляду клопотання про поновлення процесуального строку, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України залишив без розгляду заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не пропущено строків для подачі заяви про збільшення позовних вимог, а при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції відмовив позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог з формальних підстав, що призвело до порушення процесуального права позивача, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження ґрунтуються лише на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення заяви позивача про збільшення позовних вимог без розгляду, та вірно застосував положення п. 2 ч. 2 ст. 49 та ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Волощука Володимира Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «05» червня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник