ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29544/23

Провадження № 22-ц/4820/1620/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року (суддя Салоїд Н. М., повне судове рішення складено 28.06.2024) про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

07 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 495222,67 грн, з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» шкоду, пов`язану з лікуванням, у сумі 21146,62 грн, шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, в сумі 74400 грн, моральну шкоду в сумі 4777,33 грн.

13 грудня 2023 року позовні вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» зменшено до 15120 грн, у тому числі: шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності, - 14400 грн, моральна шкода 720 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року провадження у справі закрито на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

14 травня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 подала через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат додала договір про надання правничої допомоги від 30.10.2023, додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 30.10.2023, довідки про отримання адвокатом від ОСОБА_2 гонорару в готівковій формі на загальну суму 15000 грн від 25.04.2024 та від 03.11.2023, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом (а. с. 218-222, 226).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в рамках цієї справи позивачка не могла подати докази на обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу до судових дебатів, оскільки розгляд справи по суті не здійснювався. На час вирішення питання про закриття провадження у справі не можливо було спрогнозувати чи прийме суд відмову від позову чи відмовить у її прийнятті і буде здійснювати розгляд справи по суті. Заява подана відповідно до вимог частин 3 і 6 статті 142 ЦПК України. Вважає, що суд першої інстанції врахував позиції Верховного Суду України, які не підлягали застосуванню до правовідносин сторін та не врахував ті, які підлягали застосуванню, зокрема у постанові від 06.03.2024 у справі № 905/1840/21.

У засіданні апеляційного суду представник позивачки апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 1-2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Загальний порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача (постанова Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 461/4349/23).

Отже, положення частини 3 статті 142 ЦПК України застосовується у разі, коли позивач відмовився від позову у зв`язку з задоволенням його вимог відповідачем після пред`явлення позову.

У справі, що переглядається, провадження було закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від позову у зв`язку із задоволенням її вимог відповідачами під час розгляду справи у суді.

У зв`язку з тим, що позивачка не підтримала своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову, у ОСОБА_2 виникло право на відшкодування понесених нею у справі витрат на професійну правничу допомогу в силу вимог частини 3 статті 142 ЦПК України.

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат 15000 грн і вказала, що відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів буде подано усі необхідні докази, що підтверджують такі витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення та докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачка подала лише 14 травня 2024 року.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У зв`язку із недотриманням ОСОБА_4 строку подання доказів на підтвердження судових витрат, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України, заяву необхідно було залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що спір вирішено в позасудовому порядку і частина 8 статті 141 ЦПК України не підлягає застосуванню, свідчать про помилкове тлумачення представником позивачки норм права.

Посилання в апеляційній скарзі на дотримання строку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, передбаченого частиною 6 статті 142 ЦПК України, не заслуговує на увагу, оскільки цією норою визначено строк, протягом якого суд може вирішити питання про розподіл судових витрат у випадку закриття провадження у справі (п`ятнадцять днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі), а не строк подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта