1Справа № 335/10/24 2/335/910/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Голіщева Володимира Юрійовича до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суми індексації заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Голіщева В.Ю. звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (далі КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, відповідач-1), КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (далі КП «УНІВЕРС» ЗОР, відповідач-2) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суми індексації заробітної плати та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначала, що з 05.07.2018 працювала в КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на посаді кухара. З 03.06.2021 позивачка звільнена із займаної посади.

З 01.02.2020 по 03.06.2021 позивачеві не виплачувалась заробітна плата, розрахунок при звільненні не проведено. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 у справі № 334/1055/22 стягнуто з відповідача-1 на користь позивачки заборгованість із заробітної плати за період з 01.02.2020 по 04.06.2021 розміром 71 071,47 грн., суму компенсації за невикористану відпустку розміром 9 022,95 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в розмірі 6 967,06 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2021 по 22.06.2022 в сумі 87 528,88 грн., моральну шкоду розміром 5 000,00 грн. Рішення набрало законної сили 23.07.2022. Ухвалою вказаного суду від 24.11.2023 боржника (відповідача-1) замінено на нового боржника, правонаступника відповідача-1, КП «УНІВЕРС» ЗОР.

Повний розрахунок з позивачкою було проведено 19.12.2023, тобто у день, коли вказане рішення фактично було виконане і на рахунок позивачки надійшли суми, присуджені вищезазначеним судовим рішенням. Отже, з відповідачів солідарно підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 23.06.2022 по 19.12.2023, що становить загальну суму 134 612,72 грн.

Крім того, протягом часу роботи позивачки в КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР роботодавцем жодного разу не проводилась індексація її заробітної плати, чим порушено вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та положення ч. 5 ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Сума індексації заробітної плати позивачки за період з лютого 2020 року по грудень 2022 року складає 9 376,50 грн.

Також, позивачка зазначає, що тривале емоційне напруження через невиплату присуджених судом грошових коштів призвело до її моральних переживань та виникнення потреби у докладанні додаткових зусиль для організації життя. Вказані негативні наслідки спричинені позивачці внаслідок порушення відповідачами її законних прав на своєчасне отримання відповідних грошових коштів за трудовим законодавством. Затримка у виплаті заробітної плати та інших присуджених судом виплат при звільненні, яка тривала з моменту ухвалення судового рішення у справі № 334/1055/22, тобто з 23.06.2022, по день фактичного розрахунку, тобто до 19.12.2023, призвела до погіршення життєвих умов позивачки та моральних страждань. Позивачка була позбавлена свого законного джерела доходу, засобів для існування, що також завдало їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 5 000,00 грн.

Відповідач-2 з позовом не погодився, посилаючись на те, що обов`язок роботодавця виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку передбачався виключно до дня, що передує дню набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», а починаючи з 19.07.2022 період, за який з роботодавця може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку, обмежений строком у шість місяців, згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції з урахуванням змін, внесених зазначеним вище Законом).

У даному випадку обґрунтованим є період затримки розрахунку із позивачем з 23.06.2022, тобто з наступного дня після ухвалення судового рішення у справі № 334/1055/22, яким встановлено факт не нарахування та не виплати належних позивачу сум заробітної плати, по 18.07.2022 день опублікування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», що становить 6 244,92 грн. (346,94 грн. середньоденний заробіток х 18 робочих днів).

Позивач була звільнена із займаної посади 04.06.2021, а тому рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 у справі № 334/1055/22 охоплено встановлений чинною нормою ст. 117 КЗпП України максимальний період, за який може бути нараховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Предметом спору у цій справі, зокрема є стягнення з відповідача додаткової заробітної плати у вигляді її індексації, починаючи з березня 2021 року.

Зазначена індексація підлягала нарахуванню та виплаті щомісячно, а тому про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди за березень 2021 року (та кожен подальший календарний місяць) позивач повинна була дізнатися не пізніше моменту нарахування/отримання заробітної плати за відповідний місяць. Позивач не могла бути необізнаною про це кожного наступного місяця, у якому не отримувала спірну виплату. Виплата вказаних сум індексації є зобов`язанням роботодавця під час перебування працівника у трудових відносинах, та не пов`язана з виплатою сум, належних позивачу при звільненні (тобто право на їх отримання не пов`язане з настанням події - звільнення). Єдиною чинною процесуальною нормою, яка підлягає застосуванню у даних правовідносинах, є ч. 1 ст. 233 КЗпП України, яка встановлює тримісячний строк для звернення до суду за кожним періодичним платежем окремо. Заявлена сума індексації заробітної плати нарахована за період з березня 2021 року по грудень 2022 року, а отже вимога щодо її стягнення заявлена з пропуском (понад рік) передбаченого законом строку.

Вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку представника відповідача, є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на відсутність доказів на підтвердження її завдання. Крім того, питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті несвоєчасної виплати належних позивачу грошових коштів, було розглянуто у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 у справі № 334/1055/22.

Також звернув увагу, що сума витрат на правничу допомогу, заявлена позивачем, є завищеною, оскільки представником позивача подано понад 20 аналогічних позовних заяв до суду, які є ідентичними за своїм змістом, тобто адвокат одноразово сформулював правову позицію і використовує її як шаблонну. Тому рівень складності цієї справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги.

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, відстрочено позивачці судовий збір розміром 1 191,91 грн. до ухвалення рішення у справі, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь), перше судове засідання призначене на 12.02.2024 на 11:00 год. (а.с. 138139).

19.01.2024 від представника позивачки надійшла заява про долучення доказів копії листа-відповіді Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 08.01.2024 № 07.2-08.1-06/218 «Про надання інформації», копії розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації, начальника Запорізької обласної військової адміністрації від 10.11.2023 № 658 «Про перерозподіл видатків обласного бюджету», копії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2023 у справі № 335/8316/23 (а.с. 141151).

12.02.2024 надійшов відзив відповідача-2 на позов, тобто із пропуском визначеного в ухвалі від 08.01.2024 строку на подання відзиву (а.с. 157165). Клопотань про продовження вказаного строку до його спливу представник відповідача-2 до суду не подавав.

Разом із тим, відповідно до ч. 5 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Враховуючи викладене, а також, що представником позивачки також 15.02.2024 було подано відповідь на цей відзив, суд вважає за можливе з метою повного та всебічного розгляду справи, надання оцінки аргументам учасників справи по суті спору, прийняти відзив представника відповідача-2 на позов у цій справі та надати його доводам відповідну оцінку у цьому рішенні.

15.02.2024 надійшла відповідь представника позивачки на вказаний відзив, в якій навів доводи на спростування позиції відповідача-2. Зокрема, зазначив, що у даному випадку не підлягають застосуванню положення ст. 117 КЗпП України в редакції, що діє з 19.07.2022, оскільки правовідносини у даній справі є триваючими і виникли ще 03.06.2021, коли позивачку було звільнено із займаної посади і коли у відповідача-1 виник обов`язок провести повний розрахунок із позивачем. Відтак, у даному спорі слід застосовувати редакцію статті 117 КЗпП України, яка була чинна на момент звільнення позивача і яка обмежує період нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише днем фактичного розрахунку, який у даній справі настав 19.12.2023.

До позовних вимог про стягнення суми індексації заробітної плати у даній справі слід застосовувати редакцію частини другої статті 233 КЗпП України, чинну на момент виникнення триваючих спірних правовідносин, а саме станом на 01.01.2020, коли у позивачки виникло право на компенсацію суми індексації заробітної плати, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на зазначені обставини, посилання відповідача-2 на те, що позивачка пропустила тримісячний строк на звернення до суду з цими вимогами, є такими, що не заслуговують на увагу.

Щодо моральної шкоди представник позивачки зауважив, що у даній справі позивачка просить відшкодувати моральну шкоду за моральні переживання та страждання, яких вона зазнала у період з 23.06.2022 по день фактичного розрахунку 19.12.2023. Цей період не охоплювався рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022, а тому підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відсутні (а.с. 170175).

20.03.2024 від представника позивачки надійшла заява про стягнення судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з оплатою правничої допомоги, розміром 5 000 грн., до якої долучено докази понесених витрат (а.с. 176192).

25.03.2024 від представника позивачки надійшло клопотання про долучення письмового доказу листа КП «УНІВЕРС» ЗОР від 20.03.2024 № 57 щодо виділення коштів на оплату заборгованості перед працівниками КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР (а.с. 195200).

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, позивачка, її представник та представники відповідачів у судове засідання не з`явились.

Від представника позивачки адвоката Голіщева В.Ю. 20.03.2024 та 01.04.2024 надійшли заяви, в яких він просить справу розглянути за його відсутності та за відсутності позивачки.

У своєму відзиві представник відповідача-2 КП «УНІВЕРС» ЗОР ОСОБА_2 також просив справу розглянути за відсутності представника відповідача-2.

Представник відповідача-1 КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності представника, суду не подавав.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі, їх представників, які належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши доводи заяв по суті справи, встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР з 05.07.2018 по 04.06.2021, де працювала на посаді офіціанта та у подальшому на посаді кухара. Наказом № 16-к від 04.06.2021 ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

На момент звільнення позивачки, з нею не було проведено повного розрахунку з виплати заборгованості по заробітній платі, як то передбачено ст. 116 КЗпП України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 у справі № 334/1055/22 стягнуто з відповідача-1 на користь позивачки заборгованість із заробітної плати за період з 01.02.2020 по 04.06.2021 розміром 71 071,47 грн., суму компенсації за невикористану відпустку розміром 9 022,95 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2021 по 22.06.2022 в сумі 87 428,88 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати в розмірі 6 967,06 грн., моральну шкоду розміром 5 000,00 грн. Рішення набрало законної сили 23.07.2022.

15.02.2022 Запорізькою обласною радою прийнято рішення № 10 «Про припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРС» ЗОР, пунктом 2 якого КП «УНІВЕРС» ЗОР визначено правонаступником всіх прав і обов`язків КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР.

Розпорядженням голови Запорізької обласної ради від 23.02.2022 № 8-св «Про забезпечення виконання рішення обласної ради від 15.02.2022 № 10 «Про припинення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР шляхом приєднання до КП «УНІВЕРС» ЗОР» була створена комісія з припинення обов`язків КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР та призначено голову комісії з припинення.

Таким чином, до КП «УНІВЕРС» ЗОР як правонаступника перейшли всі права та обов`язки КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР.

З урахуванням викладеного, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2023 у справі № 334/1055/22 боржника КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР замінено на нового боржника, правонаступника відповідача-1, КП «УНІВЕРС» ЗОР.

Остаточний розрахунок із позивачем, на підставі рішення суду, здійснено 19.12.2023, шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області з бюджетного рахунку КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь ОСОБА_1 грошових коштів, які присуджені рішенням суду, що підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області №07.2-08.1-06/218 від 08.01.2024.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 2 ст.233 КЗпП України, у редакції, яка діяла на час звільнення позивачки, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, у редакції, яка діяла на час звільнення позивачки, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України, у редакції, яка діяла на час звільнення позивачки, передбачалось, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при цьому, визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи, 04.06.2021, КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» не здійснило із позивачкою повного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі була виплачена позивачці на виконання рішення суду від 22.06.2022 лише 19.12.2023. При цьому, рішенням суду від 22.06.2022 було вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2021 по день ухвалення рішення у справі № 334/1055/22, тобто по 22.06.2022.

За таких обставин, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з КП «УНІВЕРС» ЗОР, яке є правонаступником КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.06.2022 по 19.12.2023.

Згідно з наданим позивачкою розрахунком, правильність якого не оспорена відповідачами у цій справі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.06.2022 по 19.12.2023 становить 134 612,72 грн., а тому з КП «УНІВЕРС» ЗОР як правонаступника КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР, на користь позивачки підлягає стягненню саме ця сума, як відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача.

У даному випадку судом не встановлено обставин, які би свідчили, що позивачка у цій справі у спірних трудових правовідносинах діяла недобросовісно, або зловживала своїми правами, а тому, з урахуванням також і тієї обставини, що відповідачем не заявлялось про зменшення суми компенсації за несвоєчасний розрахунок, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення суми індексації заробітної плати суд зазначає таке.

У позові позивачка посилалась на те, що КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» за період її роботи жодного разу не здійснювало індексацію її заробітної плати, що не заперечувалось відповідачем-2 у справі у відзиві. Також відповідачами не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин проведення індексації заробітної плати позивачки.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає в новій редакції з наступними змінами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Проведення індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачено також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.

Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників і визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 № 1078.

Відповідно до розрахунку, що долучений до матеріалів справи представником позивачки, індексація заробітної плати проведена за період з лютого 2020 року по грудень 2022 року включно, і її розмір становить 9 376,50 грн. Такий розмір індексації обчислено відповідно до вимог чинного законодавства та за період, з урахуванням п. 3 Перехідних положень Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», яким у 2023 році зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

З огляду на зазначені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення індексації заробітної плати за період з лютого 2020 року по грудень 2022 року включно, і вважає за необхідне стягнути з КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь позивачки 9 376,50 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, у редакції яка діяла на час звільнення позивачки з роботи та ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом було встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідачів, порушення законних прав позивачки на своєчасне отримання присудженої рішенням суду заборгованості по заробітній платі та інших виплат, що тривало у період з часу ухвалення судового рішення до проведення повного розрахунку із позивачем, з 23.06.2022 по 19.12.2023, тобто майже півтора роки, було порушено звичний для позивачки уклад життя, що призвело до тривалого емоційного напруження позивачки, її моральних переживань та виникнення потреби докласти додаткових зусиль для організації свого життя, погіршення її життєвих умов, оскільки позивачка була позбавлена свого законного джерела доходу та засобів для існування.

За таких обставин, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню на суму 2 000,00 грн.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, і з КП «УНІВЕРС» Запорізької обласної ради на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.06.2022 по 19.12.2023 у сумі 134 612,72 грн., суму індексації заробітної плати, обчислену за період з лютого 2020 року по грудень 2022 року, в сумі 9 376,50 грн., а також моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а всього стягнути 145 989,22 грн.

Між тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про солідарне стягнення вказаної суми із КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР та КП «УНІВЕРС» ЗОР, з тих підстав, що хоча КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР на даний час перебуває у стані припинення і його не виключено із Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, його правонаступником є саме КП «УНІВЕРС» ЗОР, яке повинно відповідати перед позивачем за порушення КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗОР вимог трудового законодавства у спірних правовідносинах. Крім того, суд враховує і те, що рішення суду від 22.06.2022 у справі № 334/1055/22 було виконане саме КП «УНІВЕРС» ЗОР як правонаступником КП «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА», боржника у виконавчому провадженні, що був замінений на КП «УНІВЕРС» ЗОР відповідною ухвалою суду.

Передбачених законом підстав для покладення на відповідачів солідарної відповідальності, судом не встановлено, а відтак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «ГОТЕЛЬ «Україна» ЗОР слід відмовити.

Доводи представника КП «УНІВЕРС» ЗОР, що викладені у відзиві на позовну заяву, що до даних правовідносин слід застосовувати положення КЗпП України у редакції, яка діє з 19.07.2022, суд вважає безпідставними, оскільки спірні правовідносини виникли у день звільнення позивача з роботи у КП «ГОТЕЛЬ «Україна» ЗОР, та продовжувались тривалий час, а відтак суд вважає, що у даному випадку слід застосовувати положення ст. 117 КЗпП України, в редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, з метою недопущення погіршення становища працівника, права якого були порушені роботодавцем.

Доводи представника КП «УНІВЕРС» ЗОР про те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 вже було вирішено вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, є безпідставними, оскільки у даній справі позивач просить відшкодувати моральну шкоду за моральні переживання та страждання, яких вона зазнала у період з 23.06.2022 по день фактичного розрахунку 19.12.2023, тобто після ухвалення вказаного судового рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

20.03.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Голіщева В.Ю. про стягнення судових витрат.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

28.01.2022 між АБ «Станіслава Гришина» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги б/н.

02.01.2024 до даного Договору сторони внесли зміни й оформили їх укладанням та підписанням додаткової угоди №1, відповідно до якої предметом Договору про надання правової допомоги б/н від 28.01.2022 стало представлення інтересів позивача та надання йому юридичних послуг (правової допомоги) у справі № 335/10/24 в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя з правом передоручення повноважень третім особам.

За умовами Договору (п. 6.1) за послуги, надані АБ «Станіслава Гришина», позивач сплачує грошову винагороду в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до умов вказаного договору (п. 6.2 Договору), оплата проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у договорі або будь-який інший рахунок, який буде ним вказаний, протягом 30 днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг.

28.01.2022 між АБ «Станіслава Гришина» та адвокатом Голіщевим Володимиром Юрійовичем було укладено Договір про спільну діяльність, предметом якого стало здійснення спільної діяльності щодо виконання АБ «Станіслава Гришина» зобов`язань за вищезгаданим Договором про надання правової допомоги б/н від 28.01.2022, укладеного між позивачкою та АБ «Станіслава Гришина».

Акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 28.01.2022 між АБ «Станіслава Гришина» та позивачкою підписано 19.03.2024, в якому міститься перелік послуг наданих адвокатським бюро для захисту її прав у суді, та, згідно вказаного акту, узгоджена сторонами винагорода виконавця складає 5 000 грн.

У постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у разі, якщо умовами договору про надання правової допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката, то детальний опис робіт не вимагається та не впливає на нього.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з висновком Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічні висновки містяться у інших постановах Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19).

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, відповідачами до суду не подавалося, у відзиві представник відповідача-2 посилався на неспівмірність вказаних витрат зі складністю справи, у той же час, клопотання про зменшення цих витрат, а також розмір витрат, який він вважає обґрунтованим, не зазначив.

Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на правову допомогу в рамках зазначеної цивільної справи, суд вважає за необхідне стягнути з КП «УНІВЕРС» ЗОР на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу у заявленому нею розмірі, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 4 900 грн. (98% від 5 000 грн.)

Крім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що ухвалою від 08.01.2024 позивачці було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, з відповідача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 168,07 грн. (98% від 1 191,91 грн.), а з позивача на користь Державного бюджету України судовий збір пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, тобто у розмірі 23,84 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 10-12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Голіщева Володимира Юрійовича до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суми індексації заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 червня 2022 року по 19 грудня 2023 року розміром 134 612 (сто тридцять чотири тисячі шістсот дванадцять) гривень 72 копійки, суму індексації заробітної плати за період з лютого 2020 року по грудень 2022 року розміром 9 376 (дев`ять тисяч триста сімдесят шість) гривень 50 копійок, моральну шкоду розміром 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а всього стягнути 145 989 (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 22 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу розміром 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) гривень 00 коп.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 1 168 (одна тисяча сто шістдесят вісім) гривень 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір розміром 23 (двадцять три) гривні 84 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ГОТЕЛЬ «УКРАЇНА» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, , юридична адреса: пр. Соборний, буд. 162-А, м. Запоріжжя, 69005;

Відповідач-2 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УНІВЕРС» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, , юридична адреса: пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107.

Суддя А.В. Шалагінова