ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 серпня 2024 року м. Чернівці

Справа № 727/5956/23

Провадження №22-ц/822/540/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Литвинюк І. М., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про відвід суддів Литвинюк І.М., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького апеляційного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року.

15 серпня 2024 року, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявили усне клопотання про відвід суддів Литвинюк І.М., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю. від участі у розгляді справи з підстав наявності сумнівів у їх об`єктивності та неупередженості.

Посилаються на те, що 27 грудня 2023 року Чернівецьким апеляційним судом у складі суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії, спрямовані на зміну місця проживання малолітнього ОСОБА_4 . Незважаючи на постанову суду, 15 травня 2024 року ОСОБА_3 проникла до приватного приміщення і під час занять викрала дитину.

Ухвалою від 21 травня 2024 року Чернівецький апеляційний суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовив.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суд від 17 липня 2024 року застосовано до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у виді штрафу.

У мотивувальній частині вказаної ухвали суд вказав на те, що, враховуючи, що станом на 15 травня 2024 року рішення суду першої інстанції вважалося таким, що набрало законної сили, а апеляційне провадження у даній справі відкрито лише 21 травня 2024 року, тобто на момент зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_4 заборона фактично припинила свою дію і була лише поновлена з моменту зупинення дії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу.

12 серпня 2024 року Чернівецький апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу. В мотивувальній частині вказаної ухвали суд зазначив, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 липня 2024 року до ОСОБА_3 застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за триваюче невиконання постанови апеляційного суду від 27 грудня 2023 року про забезпечення позову. 24 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про застосування заходів процесуального примусу за триваюче невиконання постанови від 27 грудня 29023 року, що свідчить про подання зазначеного клопотання в короткий термін після застосування до ОСОБА_3 заходу процесуального примусу за вказане порушення.

Зазначають, що апеляційний суд порушив норми ЦПК України щодо мотивування вищенаведених судових рішень. Такі мотиви не узгоджуються та суперечать чинному цивільно-процесуальному законодавству.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 заперечують проти заявленого відводу.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявленого відводу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Підстави для відводу судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Так, зокрема, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як процесуальний юридичний інститут відвід означає існування умов, за яких особа не може брати участі в конкретній справі. Він спрямований насамперед на виключення упередженості судді під час вирішення справи та ухвалення законного і справедливого рішення.

Отже, заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях судді фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що клопотання про відвід суддів Литвинюк І.М., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю. подано під час слухання справи, таке клопотання не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Так, заява про відвід подана з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказувалось, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені у заяві про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів Литвинюк І.М., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю., безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявників або особисту прихильність до інших учасників справи.

З доводів заявленого відводу вбачається, що його підставою фактично є незгода з процесуальними рішеннями суду. Однак незгода з процесуальними рішеннями суду відповідно до вищезазначених норм ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Судова колегія констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що колегія судів виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Заявник та його представник не надали доказів прямої або побічної заінтересованості складу колегії суддів у розгляді даної справи, які б викликали обґрунтовані сумніви у їх неупередженості і об`єктивності.

Заява ОСОБА_1 та його представника не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться лише до їх незгоди з мотивуванням вищезазначених судових рішень.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтею 36 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності складу колегії суддів Кулянди М.І., Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю., не вбачається.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про відвід суддів Литвинюк Ірини Миколаївни, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2024 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна