Справа № 591/3024/21
Провадження № 2/591/303/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/3024/21, провадження № 2/591/1993/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17.12.2012 року Вишгородським районним судом Київської області по цивільній справі № 2-1450/2012 за його позовом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 37974 грн. 66 коп. На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Зарічному ВДВС м.Суми. Рішення суду не виконано, кошти не сплачено. Просить стягнути з відповідача втрати від інфляції за період з 10.01.2013 по 28.04.2021 - 71091 грн. 11 коп., 3% річних за період з 28.04.2018 по 28.04.2021 у розмірі 3417 грн. 72 коп., а разом 74508 грн. 83 коп.

В судове засідання сторони не з`явились. Про про час та місце розгляду справи повідомили належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності у три роки.

Заочним рішенням від 23.06.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалою суду від 22.02.2024 року заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи відкладався у зв`язку з витребуванням інформації.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.12.2012 р. у справі № 2-1450/2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті орендної плати, платежів за газопостачання та електропостачання в сумі 37974 грн. 66 коп. (а.с.4).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 15.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37626628 (а.с.5). В рамках виконавчого провадження накладено арешт на майно та грошові кошти боржника (а.с.6-7).

З відповіді, наданої Зарічним ВДВС у м.Суми на запит суду, вбачається, що на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження ЗВП74663965 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі 105989,21 грн. та на користь держави судового збору 826,28 грн. Кошти на загальну суму 36370,22 грн. були перераховані стягувачу ОСОБА_1 в період часу з 15.01.2024 по 08.04.2024 (а.с.152-153).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та об`єктивних доказів на підтвердження того, що гроші відповідачем сплачені. На виконання рішення суду з відповідача на користь позивача були частково стягнуті кошти, однак як вбачається з відповіді Зарічного ВДВС в межах зведеного виконавчого провадження кошти в сумі 36370,2 грн. були стягнуті у періоді, що не охоплюється періодом, за який заявлено позовні вимоги (з 15.01.2024 по 08.04.2024). Враховуючи положення наведених вище норм, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення коштів позивачу, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на суму простроченого зобов`язання.

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин з 12 березня 2020 року, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Відповідно до п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення з позовною заявою до суду є 05 травня 2021 року. Період, за який просить позивач стягнути заборгованість : січень 2013 квітень 2021 року. У цьому періоді відповідач не здійснював оплату заборгованості, відтак, строк давності не переривався.

З огляду на те, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, та враховуючи, що під час дії карантину було запроваджено воєнний стан на території України, строки давності були продовжені, а згодом зупинені на строк дії воєнного стану. Відтак, суд дійшов висновку, що за вимогами, заявленими до 02.04.2017 року, строк позовної давності сплив. Позивачем доводи щодо поважності причин пропуску цього строку не наведено, докази, що свідчать про об`єктивну неможливість звернутися із заявленими вимогами в межах трирічного строку не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за період з 10 січня 2013 по 01 квітня 2017 року в сумі 23767,06 грн. Позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат за період з 02 квітня 2017 року по 28 квітня 2021 року в сумі 14207,60 грн. підлягають задоволенню.

Сума 3% річних за період з 28.04.2018 по 28.04.2021 - за 1097 днів складає 4641 грн. 23 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 18848 грн. 83 коп. за прострочення грошового зобов`язання .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (25,3%*908 грн. 00 коп.) в розмірі 229 грн. 70 коп., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Відповідно до вимог ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, відповідачу слід компенсувати судовий збір сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 401 грн. 00 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 401 грн. 00 коп. за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконання грошового зобов`язання задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за прострочення грошового зобов`язання кошти у сумі 18848 грн. 83 коп., у тому числі інфляційні втрати 14 207,60 грн., 3% річних 4641,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 229 грн. 70 коп.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 401 грн. 00 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 401 грн. 00 коп. за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 21.05.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко