КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3157/12 Головуючий у І інстанції Новак Р.В.
Провадження №22-ц/824/5923/24 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви зазначали, що 21 січня 2013 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 року.

31 серпня 2020 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» уклали Договір № 2302/К/2 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 85/ФКВ-07.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками.

Враховуючи вищевикладене, заявник просив замінити сторону у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, а саме: ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у цивільній справі № 2-3157/12.

17 березня 2023 року представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Чеха М.В. до суду було подано клопотання про зупинення провадження до вирішення справи № 461/3230/22 Галицьким районним судом м. Львова.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року заяву ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у справі № 2-3157/12 за позовом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 року.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чеха М.В. про зупинення провадження залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року та зупинити проваджння у справі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18жовтня 2022 року у справі № 461/3230/22 заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані з проведенням будь-яких дій, щодо права вимоги за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13квітня 2007 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що заміна стягувача у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 року прямо суперечить змісту ухвали Галицького районного суду м. Львова від 18жовтня 2022 року, оскільки є дією, що прямо пов`язана з переданням права вимоги за вказаним кредитним договором.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із тим, що на разі триває кримінальне провадженням стосовно посадових осіб ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» щодо незаконності набуття права вимоги за кредитним договором №85/ФКВ-07 від 13квітня 2007 року, розгляд справи про заміну стягувача є об`єктивно неможливим, тому суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження у даній справі згідно ст. 251 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що ОСОБА_2 перебуває у лавах ЗСУ, щовідповідно до вимог ст. 251 ЦПК України також є підставою зупинення провадження.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони даної справи в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про заміну сторони у справі, мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи підтверджено факт переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на підставі договору №2302/К/2/19/5 про відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року.

Щодо залишення без задоволення клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Чеха М.В. про зупинення провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про йогонеобґрунтованість та відсутність підстав для об`єктивної неможливості розгляду даної заяви.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2013 позов ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість по кредиту в розмірі 805 495,64 грн., а також 3219,00 грн на відшкодування судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» витрати пов`язані з публікацією оголошень в пресі в сумі 1 152,77 грн.

Відповідно до Договору № 2302/К/2 по відступлення прав вимоги від 31 серпня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 року щодо боржника ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Передача до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 року, підтверджується також Реєстром договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами (Додаток № 1 до Договору №2302/К/2 від 31 серпня 2020 року про відступлення прав вимоги.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22), від 05 липня 2023 року у справі № 712/8159/15 (провадження № 61-14995св21).

З огляду на викладене, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони стягувача правонаступником, оскільки без заміни сторони у виконавчому документі правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що задоволення заяви про заміну стягувача прямо суперечить вимогам ухвали Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2022року, якою заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані з проведенням будь-яких дій, щодо права вимоги за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007року, апеляційний суд критично оцінює, оскільки право вимоги ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло на підставі договору№ 2302/К/2 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 31серпня 2020 року.

Таким чином, передача права вимоги до боржників за кредитним договором № 85/ФКВ-07 від 13 квітня 2007 рокуна користь ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відбулась до постановлення ухвали Галицьким районним судом м. Львова.

Щодо зупинення провадження у даній справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність передбачених у статті 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у даній справі.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

ОСОБА_1 в заяві про зупинення провадження не зазначено обгрунтуванання підстав та не наведено доказів щодо неможливості розгляду питання заміни сторони у зобовязанні до вирішення справи №461/3230/22, яка розглядається в порядку кримінального судочинства.

Посилання на те, що ОСОБА_2 перебуває у лавах ЗСУ, щовідповідно до вимог ст. 251 ЦПК України також є підставою зупинення провадження апеляційний суд відхиляє, так як сам ОСОБА_2 ані в суд першої інстанції ані в суд апеляційної інстанції з відповідними заявами про зупинення провадження у даній справі не звертався, доказів, підтверджуючих наявність підстав для зупинення провадження не подава.

Таким чином, порушень норм процесуального права, які призвели б до скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.