Справа №359/1358/14-ц
Провадження №6/359/143/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.

за участю

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року адвокат Ковальчук С.М., в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Бориспільського міськрайонного суду із заявою у якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , встановлене ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2014 року у справі № 359/1358/14-ц за подання відділу державної виконавчої служби від 17 лютого 2014 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що більш як 10 років, Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не вчинив жодних дій спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, при цьому, заявник жодним чином не перешкоджав своїми діями у виконавчому провадженні.

На переконання боржника, застосоване до нього обмеження у праві виїзду за межі України, є надмірно тривалим періодом обмеження, а тому подальше існування вжитого судом обмежувального заходу буде непропорційним переслідуваній меті - сприянню погашенню боргу, а тому відсутні обставини, які стали підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України

Також, заявник звертає увагу на те, що на даний час економічна ситуація у країні погіршилась, у зв`язку із запровадженням в України воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, що перешкоджає боржнику працювати водієм вантажного автомобіля в транспортній компанії за межами України, отримувати більші доходи та у такий спосіб здійснювати погашення боргу за виконавчим документом у більшому розмірі та в стислі строки.

Представник стягувача у судове засідання з розгляду заяви не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Представник боржника, адвокат Ковальчук С.М., під час судового розгляду справи підтримав подану ним заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України з підстав викладених в заяві та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судові засідання з розгляду заяви не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлявся належним чином. Про причини нез`явлення в судове засідання та поважність причин неможливості явки до суду не повідомлялися.

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали поданої заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 березня 2013 року Солом`янський районний суд м. Києва видав виконавчий лист про примусове виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року у справі№ 2-321/13, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість за договором кредитної лінії № 120801/Н від 1 серпня 2012 року в розмірі 247 593, 50 грн., витрат на оплату судового збору в сумі 2475,93 грн., а всього 250069,43 грн.

Даний виконавчий документ був пред`явлений до примусового виконання стягувачом до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, Нечитайло Д.В., від 28 травня 2013 року відкрите виконавче провадження № 38168610 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа від 22 березня 2013 року за № 2-321/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість за договором кредитної лінії № 120801/Н від 1 серпня 2012 року в розмірі 247 593, 50 грн., витрат на оплату судового збору в сумі 2475,93 грн., а всього 250069,43 грн.

17 лютого 2014 року Відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з поданням про винесення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання ним виконавчого листа № 2-321 від 22 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Народний кредит» в рахунок боргу в розмірі 250 069, 43 грн.

Подання ВДВС Бориспільського МРУЮ було обґрунтоване тим, що боржником добровільно рішення суду не виконується та борг не сплачується

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2014 року у справі № 359/1358/14-ц обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобов`язання, передбаченого виконавчим листом Солом`янського районного суду м. Києва № 2-321/13, виданого 22 березня 2013 року

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.п. 2, 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Положеннями ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2014 року у справі № 359/1358/14-ц, обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із встановленням судом факту наявності у нього невиконаних зобов`язань та ухилення останнього від виконання рішення суду.

Згідно ч.5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Хоча процесуальні норми не містять посилань на підстави для скасування обмежувальних заходів, проте, їх аналіз дає підстави для висновку, що скасування застосованого судом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе за доведеності наступних обставин.

Насамперед, якщо виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про порушення справедливого балансу між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

У справі "Гочев проти Болгарії" (рішення від 26 листопада 2009 року) ЄСПЛ підсумував принципи, з урахуванням яких має відбуватися оцінка правомірності вжиття заходів щодо обмеження свободи пересування особи у зв`язку з неоплаченими боргами, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має грунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, бути пропорційним меті його застосування, тобто, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом.

При цьому у п.49 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів, слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Аналогічні висновки викладені у рішенні ЄСПЛ від 13 листопада 2003 року у справі "Напияло проти Хорватії" п.п.78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (справа "Луордо проти Італії" п.96, справа "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" п.35, справа "Рінер проти Болгарії" п.121, справа "Стецов проти України п.32).

Отже, ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права на свободу вільного пересування лише у відповідності із законом і в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу (пропорційності) між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

Суд звертає увагу на те, що Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, Супрун Л.Ю., від 26 грудня 2013 року у виконавчому провадженні № 38168610 накладено арешт на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 84,5 кв. м, а також земельну ділянку, кадастровий номер :09:039:0010, площею 010, Га, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності боржнику.

Крім того, 1 серпня 2012 року між КС «Народний кредит» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Іванченко О.Л. та зареєстрованого в реєстрі під № 1217, на підставі якого в рахунок виконання основного зобов`язання за договором кредитної лінії від 1 серпня 2012 року під № 120801/Н, боржником за яким є ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_5 передала в іпотеку КС «Народний кредит» земельну ділянку, площею 0,10 Га, яка знаходиться в АДРЕСА_3 кадастровий номер :12:002:0311.

Однак, в продовж більш як 10 років, Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не вчинив жодних дій спрямованих на примусове виконання виконавчого документу шляхом звернення стягнення на вказане нерухоме майно, вартість якого в кілька разів перевищує заборгованість за виконавчим документом. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржник якимось чином своїми діями перешкоджав виконавчому провадженню.

Іпотекодержателем вказаного нерухомого майна є КС «Народний кредит», який має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок вказаного майна, натомість як з боку іпотекодержателя так і державним виконавцем жодних дій не вчиняються з метою погашення боргу перед стягувачем.

Тому, суд приходить до висновку, що своїми діями боржник не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки іншого майна чи доходів за рахунок якого можливо погасити борг боржник не має у своєму розпорядженні.

Вказані обставини були встановлені судом з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, наданих на вимогу суду.

З наведеного вбачається, що застосоване до боржника обмеження у праві виїзду за межі України, яке початково було обґрунтованим, триває більше 10 (десяти) років, що є надмірно тривалим періодом обмеження, протягом якого боржник жодним чином не перешкоджав виконанню виконавчого документу.

З огляду на вказану обставину, подальше існування вжитого судом обмежувального заходу буде непропорційним переслідуваній меті - сприянню погашенню боргу, а тому відсутні обставини, які стали підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.18,19 ЗУ «Про виконавче провадження», ст..441ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2014 року у справі № 359/1358/14-ц, за поданням відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 17 лютого 2014 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2024 року.

Суддя Чирка С.С.