ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7434/24 Справа № 182/6428/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/6428/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Ощадбанк») про захист прав споживачів.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 22.03.2002 року, є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 05.06.2002 року.

Щомісяця Пенсійний Фонд України, через уповноважений орган, перераховував на його рахунок № НОМЕР_2 , який було відкрито у АТ «Державний ощадний банк України» пенсійні виплати.

11.08.2023 року на його телефон прийшло СМС-повідомлення про недостатність коштів на рахунку для здійснення платіжної операції в мережі інтернет, але жодних платіжних операцій він не здійснював.

Враховуючи останнє він невідкладно, через довірену особу ОСОБА_2 , який уповноважений представляти його інтереси та діяти від його імені на підставі довіреності, яка зареєстрована у реєстрі нотаріальних дій за номером №53 від 03.02.2020 року, звернувся до найближчого відділення банку. Приблизно о 14-30 у відділенні банку довірену особу повідомили, що після здійснення ряду грошових операцій, без його участі або згоди, з його кредитної та пенсійної картки було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 46 543,00 грн. На вимогу довіреної особи, співробітник банку надав виписку по рахунку № НОМЕР_2 від 11.08.2023 року, з якої стало відомо, що без його згоди та фізичної участі, невідомими йому особами о 14-18, 14-19 та 14-20 було здійснено ряд переказів між його рахунками та зрештою всі грошові кошти у розмірі 46543,00 грн. було переказано на карту АТ «ОТП БАНК» № НОМЕР_3 , що підтверджується наданою випискою.

Враховуючи, що з моменту здійснення несанкціонованих ним переказів пройшло трохи більше 10 хвилин, довірена особа у відділенні банку вимагала скасувати всі перекази, на що отримала відмову, з підстав того, що скасування операцій переказу коштів заборонено службою безпеки банку.

11.08.2023 року о 14-40 довірена особа звернулась на гарячу лінію АТ« Державний ощадний банк України» з вимогою негайно заблокувати платіжні картки, рахунки та все програмне забезпечення за допомогою, якого можна отримати доступ до рахунків, а також вимогу про скасування операцій переказу та негайного блокування грошових коштів на рахунку.

11.08.2023 року довірена особа звернулась із заявою про кримінальне правопорушення до органів Національної Поліції України та Департаменту Кіберполіції України.

Листом начальника управління із захисту прав споживачів фінансових послуг Національному банку України йому повідомили, що на запит Національного банку України, Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» надало відповідь останньому, в якій зазначило, що за результатами перевірки обставин викладених ним в заяві встановлено, що банківські операції з переказу банківських коштів були здійснені конкретно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, випущеної на його ім`я, з обов`язковою верифікацією клієнта з використанням коду доступу до мобільного додатку «Ощад 24/7» біометрії та з правильним введенням одноразових кодів доступу при встановленні/переустановленні мобільного додатку Банку, які надсилалися банком на його фінансовий номер. Відтак, Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» вважає, що несанкціонований доступ до мобільного додатку «Ощад 24/7» та перекази грошових коштів за допомогою останнього, могли статися в результаті розголошення ним його персональних даних, реквізитів платіжних карток банку, випущених на його ім`я та одноразових кодів підтвердження, які надходили на його фінансовий номер телефону. Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» зазначило, що операції в мережі Інтернет із застосуванням реквізитів платіжної картки, строку її дії, паролю CVC/CVV2, унікальних кодів верифікації 3D-Secure для одноразової операції в мережі Інтернет, паролів, які відомі лише Клієнту та направляються на його особистий (фінансовий) номер мобільного телефону, ідентифікації Клієнта з використанням біометричних даних відбуваються миттєво, одразу після введення такого (одноразового) ПІН-коду та/або унікального коду верифікації 3D-Secure для одноразової операції в мережі Інтернет, ідентифікації Клієнта з використанням біометричних даних, тому поверненню або блокуванню не підлягають.

Листом №22/4-02/5436/2023/с від 17.10.2023 АТ «Державний ощадний банк України» відмовилось надавати будь-яку інформацію стосовно, серед іншого стану його рахунків, руху його коштів, а також інформацію щодо службового розслідування та іншу.

Вважає, що внаслідок порушення АТ «Державний ощадний банк України» вимог статей 15,20,66,67,68 Закону №1591-ІХ, пунктів 116,117,138,172,175 Положення №164, яка виявилась у незабезпеченні банком безпеки власної платіжної системи, не здійсненні банком відповідного моніторингу фінансових операцій, в порушення вимог статті 1068,1071 ЦК України, статей 42,68 Закону №1591-ІХ, без його дозволу та розпорядження, з його рахунків було здійснено несанкціоновані ним перекази грошових коштів загальним розміром 46543,00 грн.

Враховуючи викладене, просив суд:

- зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» відновити баланс його пенсійного рахунку до стану здійснення проведення операцій (транзакції) 11.08.2023 року;

- зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» відновити кошти кредитного ліміту на його картковому рахунку;

- зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України`припинити йому нарахування процентів, пені та інших штрафних санкцій за використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій 11.08.2023 року;

- зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» скасувати нараховані йому за картковим рахунком договірне списання, проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій 11.08.2023 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неврахування судом численної практики суду касаційної інстанції в аналогічних справах.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано та не надано належної оцінки доводам позивача про те, що кошти з картки були зняті несанкціоновано. Зазначає, що відповідачем не було надано суду доказів того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зауважує, що відповідачем порушено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, а тому Витяги з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» щодо входу в систему ДБО «Ощад 24/7», надсилання смс/otp повідомлень та операцій за картками, є неналежними доказами та суд не мав підстав приймати їх до уваги, на чому наголошував позивач, однак суд не розглянув подане ним з цього приводу клопотання. Витяги з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» щодо входу в систему ДБО «Ощад 24/7», надсилання смс/otp повідомлень та операцій за картками викликають сумнів, оскільки в наданих копіях не зазначено де знаходиться оригінал, а їхня форма і зміст не дозволяють дізнатись джерело їх походження, належність до системи ДБО «Ощад 24/7» чи до АТ «Державний ощадний банк України» взагалі. Останні не містять жодної інформації про те ким, коли і звідки формувались останні витяги, печатки АТ «Державний ощадний банк України», прізвища та підпису особи, яка уповноважена банком на обслуговування системи ДБО «Ощад 24/7» та має доступ до інформації, яка згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» - є банківською таємницею. За таких обставин, жодних належних та допустимих доказів, які безспірно підтверджували, що позивачем отримувались смс/otp повідомлень матеріали справи не містять, що доводить обґрунтованість його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача АТ «Ощадбанк» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ Ощадбанк - адвоката Борзенко Л.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.06.2013 року між позивачем та Акціонерним товариство «Ощадбанк» був укладений додатковий договір №1 до договору №64824 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до п.1.1 Договору, АТ «Ощадбанк» відкрив позивачу рахунок № НОМЕР_4 на умовах тарифного пакету «Пенсійний».

В період 11.08.2023 об 14:18 год через UKR KYIV MOBILE BANKING (система дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад 24/7») по рахунку позивача № НОМЕР_5 відбулось перерахування коштів на його рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 46543,00 грн. ОТР-повідомлення операцій надходили на фінансовий номер відповідача НОМЕР_6 .

11.08.2023 року в період часу 14:19 год. по 14:20 год. з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 було здійснено дві успішні операції з переказу коштів на загальну суму 46 330,70 грн.

Позивачем оспорюються операції зі списання коштів з рахунку, які були здійснені 11.08.2023 року на суму 46543,00 грн.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 , внесено відомості про те, що 11.08.23 близько 14-00 години невідома особа, представившись співробітником банку «Ощадбанк», зателефонувала з номера мобільного телефону НОМЕР_7 на номер телефону ОСОБА_1 НОМЕР_8 та шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами останнього з банківського рахунку НОМЕР_9 на загальну суму 46543 грн. Внаслідок чого Нікопольским районним РУП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Встановивши, що операції з переказу коштів у сумі 46 543 грн. були здійснені 11.08.2023 року через мобільний додаток «Ощад 24/7» з використанням реквізитів платіжної картки, у тому числі CVV-коду, які відомі тільки власнику картки, з використанням номеру телефону позивача, суд дійшов висновку, що АТ «Ощадбанк» не повинен нести відповідальність за дані операції, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2013 року між позивачем ОСОБА_3 та Акціонерним товариство «Ощадбанк» був укладений додатковий договір №1 до договору №64824 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пункту 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг, власник, відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15.

Також, у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц, провадження № 61-22283св18, зроблено висновок, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Відповідно до інструкції користувача системи «Ощад 24/7», яка є у вільному доступі у мережі інтернет на сайті банку www/oschadbank.ua, вбачається, що для реєстрації в системі «Ощад 24/7» необхідно ввести номер карти, термін дії та CVC2-код, що в свою чергу є ідентифікацією платіжного засобу, а ідентифікацією клієнта, є відправлення банком коду підтвердження реєстрації та фінансовий номер клієнта.

В подальшому для входу до системи «Ощад 24/7» використовується логін та пароль.

В період 11.08.2023 об 14:18 год через UKR KYIV MOBILE BANKING (система дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад 24/7») по рахунку позивача № НОМЕР_5 відбулось перерахування коштів на його рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 46543,00 грн. ОТР-повідомлення операцій надходили на фінансовий номер відповідача НОМЕР_6 .

Також, 11.08.2023 року в період часу 14:19 год. по 14:20 год. з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 було здійснено дві успішні операції з переказу коштів на загальну суму 46 330,70 грн.

Операції було здійснено в мобільному додатку «Ощад 24/7», підтверджувались біометрією або кодом доступу, який встановлюється при першому вході або в налаштуваннях безпеки.

Реєстрація та вхід до системи дистанційного банківського обслуговування Mobile-банкінг «Ощад 24/7» здійснені коректно, що можливо лише за наявності повного номеру банківської картки, CVV-коду, терміну дії картки та коду доступу, який направлявся на фінансовий телефон позивача НОМЕР_6 , і був відомий виключно йому, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Таким чином, враховуючи, що операції з переказу коштів у сумі 46 543 грн. були здійснені 11.08.2023 року через мобільний додаток «Ощад 24/7» з використанням реквізитів платіжної картки, у тому числі CVV-коду, які відомі тільки власнику картки, з використанням номеру телефону позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що АТ «Ощадбанк» не повиненно нести відповідальність за дані операції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем порушено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, а тому Витяги з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» щодо входу в систему ДБО «Ощад 24/7», надсилання смс/otp повідомлень та операцій за картками, є неналежним доказами та суд не мав підстав приймати їх до уваги, на чому наголошував позивач, однак суд не розглянув подане ним з цього приводу клопотання, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні докази подання представником відповідача АТ Ощадбанк відзиву на позовну заяву з порушенням строку, визначеного судом.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: