Справа № 367/7144/24
Провадження №2-з/367/177/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

07 серпня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі: головуючого судді Чернової О.В., за участі секретаря Шпильового Р.О., розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним (фраудаторним),-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.

06.08.2024 року від представника позивача адвоката Мазур І.О. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо її відчуження.

В обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову посилається на те, що 29 березня 2018 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач-1) про стягнення боргу за договором позики, а також із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Позов забезпечено ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/2260/18 від 30.03.2018 року та накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 . Ухвала набрала законної сили 30.03.2018 р., підлягала негайному виконанню і не оскаржувалася.

Вказує, що попри накладений арешт, за допомогою ключів реєстратора ОСОБА_4 Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» арешт незаконно припинено шляхом зняття обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що позивачу не було відомо.

27.04.2019 року, на наступний день після незаконного зняття обтяження, ОСОБА_2 уклав фраудаторний правочин купівлі-продажу квартири, яким продав квартиру ОСОБА_3 (Відповідач-2), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О. за реєстровим номером № 298.

У п.1.4. цього фраудаторного Договору Відповідач-1 «свідчить та гарантує, що відчужувана за цим Договором квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не заставлена, під забороною відчуження, арештом, у податковій заставі та в будь-яких інших обтяженнях не перебуває, прав третіх осіб на квартиру немає, судової суперечки у відношенні квартири немає».

Відповідач-1 очевидно знав про накладений арешт, оскільки ще 25.03.2019 року подав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі у справі №367/2260/18, яка 23.07.2019 року була повернута.

Надалі Відповідач-2, ймовірно, щоб убезпечити квартиру від повернення під арешт, укладала наступні Договори іпотеки щодо квартири: 17.05.2019 р. Іпотечний договір за №331 з ОСОБА_5 до Договору позики від 17.05.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Дуленко О.О., за яким Відповідач-2 зобов`язувалась повернути Іпотекодержателю суму позики в кінцевий строк не пізніше 17.06.2019 р. у розмірі 600 000,00 гри. Іпотечне обтяження знято 20.01.2022 р. на підставі заяви за №10 ОСОБА_5 до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О.; 31.01.2022 р. Договір іпотеки за №13 з ОСОБА_6 до Договору позики від 20.01.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дуленко О.О., на суму 1 420 190,00 гривень зі строком повернення позики до 21.02.2022 р. Іпотечне обтяження знято 07.06.2024 р. на підставі заяви за № 61435371 ОСОБА_6 до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/2260/18 від 14.12.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного суду у справі №367/2260/18 від 20.06.2023 р. рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14.12.2022 року змінено.

Ухвалено стягнути з Відповідача-1 на користь Позивача в гривневому еквіваленті 18000 доларів США основного боргу, 3 % річних - 4 404,33 долари США по курсу Національного Банку України на день платежу, а також 13 092 грн 50 коп. судового збору.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду у справі №367/2260/18 від 11.07.2023 р. ухвалено стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

Представник позивача адвокат Мазур І.О. подала заяви на отримання виконавчих листів до Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/2260/18, частина з яких станом на дату подання цієї заяви не видані Позивачу.

05.07.2024 р. Позивач подав до Ірпінського міського суду Київської області заяву про забезпечення позову. У ній зазначив, що вона подається до подання позовної заяви про визнання Договору купівлі-продажу квартири за №298 від 27.04.2019 року недійсним (фраудаторним).

15.07.2024 р. позивач подав позовну заяву (справа №367/7144/24) та направив копію позовної заяви з додатками сторонам поштовим відправленням на виконання вимог ст.177 ЦПК України.

Вочевидь дізнавшись про це, ОСОБА_3 знову вирішила відчужити квартиру третім особам, щоб ухилитися від виконання зобов`язань.

24.07.2024 р. представник позивача отримала повідомлення від сервісу моніторингу реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна фізичних та юридичних осіб «SMS-МАЯК» про те, що 24.07.2024 о 16:04:00 проведено реєстраційні зміни по об`єкту №09 (квартира).

Представник Позивача шляхом перевірки інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з`ясувала, що ОСОБА_3 24.07.2024 р. здійснила продаж квартири на користь ОСОБА_7 , реєстраційна дія проведена приватним нотаріусом Марченко Інною Володимирівною.

Після інформування приватного нотаріуса про існуючий спір щодо даного нерухзомого майна, було розірвано останній договір купівлі-продажу.

Позивач вважає, що забезпечення позову про визнання Договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2019 року недійсним (фраудаторним), укладений між ОСОБА_2 (продавець, дядько) та ОСОБА_3 (покупець, рідна племінниця), шляхом арешту квартири є обґрунтованим з огляду на те, що Відповідач-1 та Відповідач-2, будучи обізнаним про наявність арешту ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.03.2018 року у справі №367/2260/18, очевидно вчинили за допомогою третіх осіб незаконну реєстраційну дію щодо припинення арешту 26.04.2019 р.

27.04.2019 року, на наступний день після незаконного зняття обтяження, ОСОБА_2 уклав правочин на шкоду Позивачу, який виступає Кредитором, а саме фраудаторний Договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_2 (Відповідач-2), щоб ухилитися від виконання забов`язань перед Позивачем, попри наявність встановленого арешту, про який йому було відомо, оскільки він брав участь у судовій справі, подавав відзив, оскаржував ухвалу про відкриття провадження. З боку відповідача відсутні дії щодо добровільного погашення заборгованості перед Позивачем, при тому, що квартира є основним засобом можливого примусового виконання судових рішень у справі 367/2260/18.

Наявність обґрунтованого ризику, що як наслідок програшу Відповідачем-1 судової справи №367/2260/18 та звернення Позивача до Відповідачів з позовом про визнання Договору купівлі-продажу квартири за №298 від 27.04.2019 року недійсним (фраудаторним) - Відповідач-1 та Відповідач-2 можуть відчужити квартиру третім особам, що вже неодноразово відбувається, щоб ухилитися від виконання зобов`язань Відповідача-1 перед Позивачем, встановлених у судовому порядку.

Відповідачка-2 вже звертається до нотаріусів задля зміни власника нерухомого майна та може повторно ввести в оману реальних покупців квартири та нашкодити їх інтересам.

Як наслідок, невжиття заходу може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист.

Тільки за умови забезпечення позову у позивача буде впевненість у тому, що за наслідками судового розгляду будуть поновлені порушені права та інтереси Позивача, а Відповідач-1 зможе виконати обов`язки перед Позивачем за рахунок майна.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Із наявних у справі доказів вбачається, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/2260/18 від 30.03.2018 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 .

27.04.2019 року між ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яким останній продав квартиру ОСОБА_3 .

В подальшому, ОСОБА_3 укладала договори іпотеки щодо даної квартири.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 02 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 02 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п.4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року №4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позову є захист майнових прав позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову у вигляді заборони проведення реєстраційних дій щодо спірного майна є співмірними із заявленими в майбутньому позовними вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

За приписами ч.6 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Оскільки заявником не надано доказів щодо відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання рішень, тощо, стосовно спірної квартири, що може призвести до звернення стягнення на спірний об`єкт нерухомості, та в подальшому ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини вимог заяви про забезпечення позову.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнень чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 адвоката Мазур І.О. про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження (у тому числі вчинення інших дій, пов`язаних із передачею майна) спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 адвоката Мазур І.О. про забезпечення позову,- задовольнити частково.

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09.

В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що за приписами ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали суду направити до відома сторонам по справі, державному реєстратору до виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Чернова