ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2024 року

м. Харків

справа № 644/12026/21

провадження № 22-ц/818/1298/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року, постановлене під головуванням судді Саркісян О.А., -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.12.2021 року та до досягнення повноліття дитиною, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року в частині стягнення аліментів в розмірі 2500,00 грн. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку зі сплатою грошових коштів в якості аліментів добровільно протягом періоду часу, за який вимагає позивач сплати аліментів. Стягнути всі судові витрати, які складають з судових зборів/витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не враховано, що у відповідача є витрати на найнеобхідніші товари для життя, проїзд на роботу, комунальні витрати, трати на зв`язок які в сукупності є більшими 60% від усієї заробітної плати відповідача. Крім того, вказує, що судом першої інстанції помилково не враховано письмові докази сплати відповідачем грошових коштів в якості аліментів на користь ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших утриманців не має, тому з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, вважає, що аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно на утримання сина є сумою, що відповідає обов`язку батька дитини забезпечити частину витрат на його утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини та матеріального стану відповідача.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 14 вересня 2002 року було зареєстровано шлюб (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

З довідки АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» № 195 від 11.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Як на підставу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання, ОСОБА_1 посилається на те, що 14 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу позивач та відповідач мають дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. З моменту припинення шлюбних відносин та спільного проживання, відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є працездатним, а тому вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500,00 грн. щомісячно.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, відповідачем суду не надано.

Доводи відповідача щодо надання ним допомоги в добровільному порядку, судовою колегією не приймаються, оскільки стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживають неповнолітні діти, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Натомість аліменти, сплачені на утримання дитини у добровільному порядку, можуть бути враховані державним або приватним виконавцем при визначенні розміру заборгованості.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова