УХВАЛА

22 травня 2024 року

м. Київ

справа №404/8762/23

провадження № 61-6585ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилів Мирослав Михайлович, на постанову Кропивницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Письменного О. А., Головань А. М., Дуковського О. Л., від 07 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які акредитовані вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям), вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), у тому числі дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єктів нерухомого майна, які належать йому на праві приватної власності

(РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- комплексу, загальною площею (кв. м): 3026.1, опис: всього за літ."АА1А2"-335,9-кв. м; всього за літ."ББГ'- 1932,5-кв. м; всього за літ."В"- 450,2-кв. м; всього за літ. "Е"- 307,5-кв. м (РНОНМ 101), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, кадастровий номер: :22:173:0001, площа (га): 1.5388, дата державної реєстрації земельної ділянки: 11.07.2011 (РНОНМ 101), орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держкомзему у м. Кіровограді, Реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці: 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2023 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено, заборонено всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які акредитовані вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям), вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), у тому числі дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єктів нерухомого майна, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- комплексу, загальною площею (кв. м): 3026.1, опис: всього за літ. "АА1А2"-335,9-кв. м; всього за літ."ББГ'- 1932,5-кв. м; всього за літ."В"- 450,2-кв. м; всього за літ. "Е"- 307,5-кв. м (РНОНМ 101), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, кадастровий номер: :22:173:0001, площа (га): 1.5388, дата державної реєстрації земельної ділянки: 11.07.2011 (РНОНМ 101), орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держкомзему у м. Кіровограді, Реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці: 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ГОЛДЕН КОІН» задоволено, ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2023 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У травні 2024 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Данилів М. М. подав касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі № 404/8762/23, в якій просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції від 16 жовтня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норми права та неправомірно скасував законну ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена не лише з огляду на обґрунтовані припущення ОСОБА_1 , а й реальні факти, що невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення в майбутньому. Скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову надало можливість суб`єктам державної реєстрації виконувати будь-які реєстраційні дії з предметами іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду про забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 має намір звернутися до суду з позовом до ТОВ «ФК «Голден Коін» про заборону вчинення дій, які, на його думку, можуть порушити право власності на предмети іпотеки, а саме:

1) комплекс, загальною площею (кв. м): 3 026.1 (РНОНМ 101), за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельну ділянку, кадастровий номер: :22:173:0001, площа (га): 1.5388 (РНОНМ 101) та заборону ТОВ «ФК «Голден Коін» звертати стягнення на вказані предмети іпотеки.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив суд заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», які акредитовані вчиняти (здійснювати, проводити) реєстраційні дії (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям), вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження), у тому числі дії, спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, щодо об`єктів нерухомого майна, які належать йому на праві приватної власності.

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, будуть мати наслідки, неспівмірні з вирішенням спору по суті.

Натомість оцінка законності, обґрунтованості та доведеності вимог позову, який ОСОБА_2 мав намір пред`явити до суду, при вирішенні питання про забезпечення позову не здійснюється.

Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 52 розділу VІ Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, наразі у суді першої інстанції розгляд справи № 404/9378/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Голден Коін» про заборону вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, передбачені статтями 37, 38, 41, 47 Закону України «Про іпотеку», завершено -рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У разі незгоди ОСОБА_1 із рішенням суду в справі № 404/9378/23 він може оскаржити його в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилів Мирослав Михайлович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі № 404/8762/23.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников