ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Андрія Юрійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову вказує на те, що з 04 грудня 2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль, квартиру та нежитлове приміщення, які є предметом спору, тому просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати спільним майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м.; приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , приміщення 3-LXIII, загальною площею 3,5 кв.м.;

- поділити спільне майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: виділити у приватну власність ОСОБА_1 2/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., та визнати за ОСОБА_1 право власності на це майно; виділити у приватну власність ОСОБА_2 1/3 частини вказаної квартири та визнати за ОСОБА_2 право власності на це майно; виділити у приватну власність ОСОБА_2 приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , приміщення 3-LXIII, загальною площею 3,5 кв.м., та визнати за ОСОБА_2 право власності на це майно.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності за кожним на частину квартири АДРЕСА_3 .

Припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення 3-LXIII, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності кожному по частині приміщення 3-LXIII, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Припинено право спільної сумісної власності на приміщення 3-LXIII, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 246,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов А.Ю. просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 10973,4 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт вважає, що судові витрати судом розподілено непропорційно, оскільки 75% відсотків від суми судового збору складає 13420/4*3= 10650 грн..

Рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Шаповалова Н.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, колегія суддів переглядає рішення лише в цій частині.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянтом рішення оскаржується лише в частині стягнення розподілу судових витрат, а тому, колегія суддів переглядає рішення лише в цій частині.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у позовні заяві просила:

- Визнати спільним майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру реєстраційний номер нерухомого майна 101, адреса АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м. та приміщення, реєстраційний номер нерухомого майна 101, адреса АДРЕСА_2 , приміщення 3-LXIII, загальною площею 3,5 кв.м.;

- Поділити спільне майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

1. виділити у приватну власність ОСОБА_1 2/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 ,, та визнати за ОСОБА_1 право власності на це майно;

2. виділити у приватну власність ОСОБА_2 1/3 частини квартири, адреса АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7 кв.м., та визнати за ОСОБА_2 право власності на це майно;

3. виділити у приватну власність ОСОБА_2 приміщення, за адресою АДРЕСА_2 , приміщення 3-LXIII, та визнати за ОСОБА_2 право власності на це майно.

Ціна позову визначена позивачкою у сумі 2 060 000 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 4. Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1% ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420 грн.

З квитанції від 14.07.2023 року вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір у максимальному розмірі, а саме -13420 грн.

Крім того, вбачається, що представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду було задоволено частково, та також сплачено судовий збір у відповідності до вимог п.8 ст. 4 Закону України Про судовий збір у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто судовий збір сплачено у сумі 536, 80 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково, а саме:

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 , в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності за кожним на частину квартири АДРЕСА_3 та припинено право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення 3-LXIII, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності кожному по частині приміщення та припинено право спільної сумісної власності на приміщення 3-LXIII, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки спільне сумісне майно було поділено між позивачем та відповідачем порівну, без відступу від рівності часток кожного з них, а тому і судові витрати повинні бути поділені між сторонами порівну, що буде відповідати принципу пропорційності задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо врахування понесених позивачем судових витрат у справі та стягнення цих витрат із відповідача на користь позивача у порядку розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо непропорційності розподілення судових витрат не приймаються до уваги, оскільки позовні вимоги задоволені частково, а тому і судовий збір покладено на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Твердження представника позивача про те, що позовні вимоги позивача судом задоволено на 75%, а тому судові витрати повинні бути відшкодовані пропорційно, колегія суддів вважає помилковими, та такими, що не відповідають не матеріалам справи ні обставинам по справі, а тому задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908, 40 грн., колегією суддів не приймаються до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складає 2684 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, заява про забезпечення позову подана представником позивача у 2023 році та згідно квитанції судовий збір сплачено у сумі 536, 80 грн. згідно ставок вищезазначеного Закону станом на 01.01.2023 року, а тому і судом першої інстанції вірно стягнено з відповідача на користь позивача судовий збір у сплаченому ним розмірі, а саме у розмірі 536, 80 грн., а не у розмірі 908,40 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновку суду першої інстанції щодо стягнення із відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі та не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Андрія Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: