Справа № 146/564/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «Діджи Фінанс»

відповідач: ОСОБА_1

третя особа: ТОВ «Мілоан»

вимоги позивача: про стягнення заборгованості

представник позивача: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Кірюшин А.А.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11 квітня 2024 року до Томашпільського районного суду надійшов позов представника ТОВ «Діджи Фінанс» в якому останній просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4043678 від 07.05.2021 року у розмірі 46987,50 гривень та судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» позов обґрунтував наступним.

07.05.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан» https://miloan.ua/, ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 4043678. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4043678 від 07.05.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №4043678 від 07.05.2021 р. ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10500 грн.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 р. згідно умов договору відступлення прав вимоги № 07 Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 4043678 від 07.05.2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 46987,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10500 грн.; заборгованість за відсотками становить 35437,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1050 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

На підставі вищевикладеного, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом.

20 травня 2024 року відповідачем подано до суду відзив, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позову.

Відзив мотивовано наступним.

Відповідач вказує, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: укладення кредитного правочину від 07.05.2021 № 4043678 між відповідачем і ТОВ «Мілоан»; надання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором від 07.05.2021 № 4043678; відступлення права вимоги до відповідача ТОВ «Мілоан» на користь позивача за договором відступлення прав вимоги від 13.09.2021 №07Т; наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем.

Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально.

Відповідач зазначає, що паперові копії електронних доказів є недопустимими доказами.

У позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила.

Відповідач наголошує, що позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема (але не виключно): зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору.

Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо.

Твердження позивача, що кредитний договір від 07.05.2021 №4043678 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Дані копії електронних та письмових доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів.

Відповідач відмічає, що у доказі платіжне доручення від 01.07.2021 №29400453 в полі «КРЕДИТ рах. №» вказано «536354*38». Однак це не номер банківського рахунку, на який перераховуються кошти, а номер банківської платіжної картки. Більше того, даний номер не є повним, оскільки символом «*» замінено 8 цифр, тобто це цифри в діапазоні від 00 000 000 до 99 999 999, тобто 100 млн цифр. Таким чином, за вказаним номером можуть одночасно існувати 100 млн банківських платіжних карток. Позивач не вказує, на чиє ім`я була емітована вказана картка, яким банком та який її строк дії.

Відповідач стверджує, що вказаний доказ є несправжнім або сфальшованим позивачем.

Відповідач зауважує, що позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги.

23 травня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого останній просить позов задовольнити.

Відповідь на відзив мотивована наступним.

Позивач вказує, що договір про споживчий кредит № 4043678 від 07.05.2021 укладений в електронній формі та був підписаний саме відповідачем.

ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору про споживчий кредит № 4043678 від 07.05.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 10500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 45636982 від 07.05.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Платіжне доручення № 45636982 від 07.05.2021 містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, у зв`язку із чим твердження представника відповідача є голослівними та надуманими, не передбаченим нормами чинного законодавства, а отже, документ, наданий позивачем до позовної заяви є достовірним, достатнім, належним та допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів відповідачем.

Платіжне доручення № 45636982 від 07.05.2021, враховуючи вимоги інструкції, яка була чинною на момент перерахування кредитних коштів, відповідає вимогам та зразку, наведеному у додатку до інструкції, містить усі обов`язкові реквізити, тобто є належним доказом по справі, а отже доводи представника відповідача, що в матеріалах даної справи відсутні належні, достатні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Позивачем надано усі наявні докази відступлення права вимоги, а саме: копія договору факторингу, витяг з реєстру боржників щодо кредитного договору відповідача, копії платіжних інструкції до договору факторингу.

Позивач також вважає за необхідне зазначити, що судами загальної юрисдикції в аналогічних справах щодо інших боржників за договором відступлення прав вимоги № 07Т від 13.09.2021 р. неодноразово встановлено факт наявності відступлення права вимоги при ухваленні рішення на користь позивача.

Встановлені факти відступлення права вимоги у рішеннях судів загальної юрисдикції по інших аналогічних справах позивач вважає за можливе вважати такі факти преюдиціальними, тобто такими, що не підлягають доказуванню у даній справі, оскільки вони вже встановлені у рішеннях судів і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судових актів, які вступили у законну силу.

Позивач вказує, що якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості.

Позивач зазначає, що витрати заявлені відповідачем на професійну правничу допомогу на суму 11200,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а також відповідачем не надано жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, більш того, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу та обсягом виконаних робіт, а отже відсутні будь-які правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11200,00 грн.

25 травня 2024 року відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позову.

Заперечення на відповідь на відзив обґрунтовано наступним.

Відповідач вказує, що жодних доказів на підтвердження вказаних дій позивача, а саме того, що останній: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» (кредитодавця); створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору; отримав у особистому кабінеті кредитний договір, позивачем до суду не надано.

Позивачем суду не надано ані хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину, ані інформацію з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача, ані інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину.

Не є зрозумілим ким саме проводився платіж за кредитним договором ТОВ «Мілоан» або платіжною системою LiqPay.

Відповідач звертає увагу суду на те, що будь-які відмітки про реальне виконання платіжного доручення від 07.05.2021 № 45636982, (перерахування коштів від ТОВ «Мілоан» на користь ОСОБА_1 ) на ньому відсутні.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 06 травня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 17 травня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 05 червня 2024 року.

20 травня 2024 року відповідачем подано до суду відзив.

23 травня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив.

25 травня 2024 року відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 червня 2024 року розгляд справи відкладено на 27 червня 2024 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судовому засіданні представник ТОВ «Діджи Фінанс» Виссал В.В. позов підтримав та просив його задовольнити за обставин викладених в позові та відповіді на відзив. Пояснив, що між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір. ОСОБА_1 було надано кредит, вона грошові кошти отримала, але не повернула у строк передбачений кредитним договором. Відповідачем було зареєстровано електронний кабінет у ТОВ «Мілоан». Відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор на її номер телефону. Кошти були перераховані ТОВ «Мілоан» через платіжну систему «LiqPay». В яких відносинах ТОВ «Мілоан» перебуває з «LiqPay» представнику позивача невідомо. Договір факторингу не визнаний недійсним.

Представник позивача вказав, що розрахунок заборгованості здійснювався на підставі умов кредитного договору і платіжного доручення.

Представник позивача зауважив, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до банківської установи, для підтвердження, що передані кошти не були отримані відповідачем.

Окрім того представник позивача в судовому засіданні повідомив, що не наполягає на раніше поданих стороною позивача клопотаннях про огляд доказів за їх місцезнаходженням та про витребування доказів.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Кірюшин А.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення за обставин викладених в відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Пояснив, що стороною позивача не доведено факт укладення договору та факт перерахунку грошових коштів відповідачу. Не надано стороною позивача доказів, що відповідачем здійснено будь-які дії спрямовані на ідентифікацію в ТОВ «Мілоан». Факт надання грошових коштів саме ТОВ «Мілоан» також не доведено. Невідомо хто саме надавав грошові кошти. Будь-якого договору, яким було визначено обов`язки «LiqPay» і ТОВ «Мілоан» стороною позивача не надано. До матеріалів справи не долучено достатньо доказів, що платник ТОВ «Мілоан» а не «LiqPay». Позивачем не вказано повний номер картки на яку переведено кошти. Оскільки позивач не повідомив номер картки, банк емітент, то сторона відповідача позбавлена можливості повідомити про відсутність у нього рахунку. В платіжному дорученні наданому позивачем немає відомостей про номер рахунку отримувача, немає дати зарахування коштів, що не відповідає вимогам НБУ до платіжних доручень. Щодо відступлення права вимоги, то представником позивача надано лише копію договору факторингу та витяг із реєстру боржників, ці копії стороні відповідача надані не були. Представник відповідача вказує, що до матеріалів справи не додано доказів про сплату за право вимоги. Таким чином вимоги позивача є необґрунтованими належним чином.

Окрім того представник відповідача вказує, що шість тисяч гривень заявлених позивачем це завеликий розмір витрат на правову допомогу за дану категорію справ та просить зменшити розмір витрат на правову допомогу до ста гривень.

Представник відповідача наголосив, що стороною відповідача не визнається, що був укладений кредитний договір з ТОВ « Мілоан» та коштів відповідачка не отримувала.

Представник відповідача заперечив проти заявлених клопотань сторони позивача, та вказав, що оскільки надані стороною позивача на виконання ухвали суду докази не було направлено стороні відповідача, просить суд ці докази не брати до уваги.

Також при дослідженні доказів представник відповідача клопотав про зобов`язання сторони позивача до надання доказів належної ідентифікації відповідача.

Представник позивача заперечив проти вказаного клопотання сторони відповідача, вказав, що клопотання заявлено з порушенням процесуальних строків.

Суд, враховуючи позиції сторін на місці ухвалив відмовити у задоволенні поданих стороною позивача клопотаннях про огляд доказів за їх місцезнаходженням та про витребування доказів. Щодо заявленого клопотання представника відповідача про витребування доказів, то оскільки клопотання було заявлено під час дослідження доказів, відповідач не був позбавлений можливості раніше заявити вказане клопотання, то в його задоволенні слід відмовити. Разом з тим, оскільки надані стороною позивача на виконання ухвали суду докази, а саме нотаріально завірену копія договору факторингу та копію витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 13 вересня 2021 року не було направлено стороні відповідача у встановленому процесуальним законом порядку, суд визнає ці докази недопустимими.

Представник третьої особи ТОВ «Мілоан», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, заслухваши сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 204 ЦПК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 07 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 4043678.

Згідно з п.п.1.2, 1.3, 1.4 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10500.00 грн. у валюті: Українські гривні, кредит надається строком на 30 днів з 07.05.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.06.2021.

Згідно з п.п.1.5.1, 1.5.2. 1.6 договору комісія за надання кредиту: 1050.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3937.50 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.п.3.2.3, кредитодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав ініціювати внесення змін та/або доповнень до цього договору.

Згідно п.п. 7.1. договору цей договір, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті.

Згідно платіжного доручення 45636982 від 07.05.2021 ТОВ « Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 10500 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 4043678. (а.с.61)

ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 07Т відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.(а.с.62)

Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 46987,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10500 грн.; заборгованість за відсотками становить 35437,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1050 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. (а.с.20)

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № 4043678 від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 46987,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10500 грн.; заборгованість за відсотками становить 35437,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1050 грн.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 46987,50 грн.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2422,40 гривень.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, додаткової угоди 82 до договору №42649746, детального опису робіт, акта виконання робіт, позивачем узгоджено вартість витрат за правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що представник відповідача заперечував проти зазначеного в позові розміру витрат на правову допомогу та просив його зменшити, а також, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки позов було задоволено повністю, при розгляді справи сторони приймали участь лише в одному судовому засіданні, з огляду на час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 3 ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 258, 263, 264, 265, 268, 279, 289, 354 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 4043678 від 07.05.2021 року в розмірі 46987,50 грн. (сорок шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 2000 грн. (дві тисячі гривень) судових витрат, що складаються із витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346, адреса: 07405, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897;

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», , адреса: 04107, м.Київ, вул.Багговутівська, буд.17-21.

Повний текст рішення виготовлено: 01 липня 2024 року

Суддя: О. В. Пилипчук