Справа № 569/7288/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 47889,68 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2684 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 17 листопада 2017 року між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та ОСОБА_2 було укладено договір № 618 про постачання теплової енергії. Проте, договірні зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок неправомірних дій відповідача станом на 05 квітня 2023 року за нею обліковується заборгованість за договором № 618 на постачання теплової енергії в сумі 47889,68 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю. Заперечення проти позову мотивує тим, що фактично не отримує тепло і послуги з теплопостачання, так як опалювальні прилади централізованої системи теплопостачання від`єднані, розподільні трубопроводи заізольовані, централізоване гаряче водопостачання відсутнє. Місцями загального користування не користується, а тому розрахунки позивача є неправомірними, необгрунтованими і безпідставними. Оскільки тепло до приміщення надходить виключно за рахунок стояків транзитом, то плата повинна обраховуватися з урахуванням відсутності пристроїв опалення. Відсутня методика розрахунку боргу з розшифруванням кожної суми чи показника з врахуванням того, що до її приміщення має фактично застосовуватися комерційний тариф. Тарифи, за якими позивач здійснив розрахунок суми боргу, є завищеними. Повідомлення про зміну тарифів на теплову енергію підприємством зроблено не було і жодної інформації про підвищення тарифів на її адресу не надсилалося. Мала оплачувати лише нарахування на транзит теплової енергії, а тому не повинна оплачувати в силу п.5.3 договору № 618 кошти за теплову енергію, яку не отримувала. В приміщенні діють кондиціонери та прилади, які підтримують оптимальну температуру повітря, втрати теплової енергії відсутні. Відтак, послуг про надання теплової енергії від позивача в розмірах, зазначених в його розрахунку, не отримувала. Її приміщення не має доступу до приміщень будинку, що перебувають у загальному користуванні та не отримує від них жодного виду теплової енергії. В договорі № 618 відсутні будь-які посилання на затверджену наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-коумнального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Жодних додаткових угод до договору № 618 не укладалося. Відтак застосування Методики при обрахунку вартості наданих послуг є неможливим.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 зазначила, що в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 опалювальні прилади централізованої системи теплопостачання від`єднані. 06 вересня 2017 року ТОВ «Рівнетеплосервіс» було розроблено технічні умови на виконання розрахунку втрат теплової енергії транзитними трубопроводами (стояками в приміщенні магазину «Атлант») на замовлення ОСОБА_2 . Після виконання технічних умов за завою споживача ОСОБА_2 між нею та ТОВ «Рівнетеплоенерго» було укладено договір № 618 від 17 листопада 2017 року на постачання теплової енергії (транзитні трубопроводи). Споживач здійснювала оплату за теплові втрати, що проходять через транзитні трубопроводи, однак такі оплати споживач здійснювала до листопада 2021 року, адже саме в цей час вступили в дію зміни, що регулюють надання послуг з теплопостачання, зокрема і Методика № 315 від 22 листопада 2018 року. Оскільки співвласники багатоквартирного будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, не вибрали моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Текст типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії був опублікований на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» 01 жовтня 2021 року та вступив в дію 02 листопада 2021 року.

В запереченнях відповідач вказує, що оскільки відповідно до рішення Рівненської міської ради від 25 квітня 2019 № 5759 «Про надання згоди на суборенду та на переміщення орендованого комунального майна» котельня, яка опалює будинок по АДРЕСА_1 , в тому числі через транзитні заізольовані стояки, які проходять в магазині «Атлант», передана ПП «Рівнетеплосервіс», то послуги відповідно отримуються саме від неї. А оскільки послуги отримуються від цієї котельні, яку обслуговує ПП "Рівнетеплосервіс", з яким немає укладеного договору, ТОВ "Рівнетеплоенерго є неналежним позивачем і жодних його прав та інтересів вона не порушувала, так як він не є надавачем послуг.

Ухвалою від 12 травня 2023 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 02 листопада 2023 року суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 02 листопада 2023 року суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що в суборенду ПП «Рівнетеплосервіс» було передано лише частину приміщень і котлів, які опалюються твердим паливом. Інша частина котельні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , перебуває на балансі ТОВ «Рівнетеплоенерго» та, відповідно, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що не пов`язані з твердим паливом. ПП «Рівнетеплосервіс» надає теплопостачання тільки державним установам, що відносяться до категорії «бюджетні установи». До категорії «населення» відносяться споживачі, що проивають у будинках житлового фонду, в кооперативних будинках, гуртожитках, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. Всі інші споживачі відносяться до категорії «інші». Приміщення, що знаходиться у власності ОСОБА_2 , є нежитловим приміщенням. Тариф, зазначений у розрахунку, встановлений рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28 жовтня 2022 року № 151 і становить 8526,95 грн/Гкал.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що договір між нею та ТОВ «Рівнетеплоенерго» укладений як з фізичною особою, а не підприємцем, тому тариф має застосовуватися як для інших мешканців будинку, а не як для юридичних осіб.

Представник відповідача додатково пояснила, що відповідно до умов спірного договору відповідач зобов`язана оплатити лише за тепло, яке отримує, а через її приміщення проходять тільки транзитні труби. До місць загального користування доступу з приміщення немає, теплоносії не використовуються. Застосування тарифів на опалення місць загального користування для категорії споживачів «інші» є необгрунтованим, оскільки приміщення загального користування у своїй підприємницькій діяльності відповідач не використовує, а тому має сплачувати за тим же тарифом, що застосовується до мешканців будинку, які відносяться до категорії «населення». Договір № 618 від 17 листопада 2017 року не передбачає можливості застосування виконавцем послуг Методики № 315. Жодних дій, які б свідчили про приєднання ОСОБА_2 до публічного договору, відповідач не вчиняла: заяви-приєднання не підписувала, рахунки не оплачувала, послугами не користувалася. Договір № 618 не був розірваний, до нього не вносилися зміни, а тому він не припинив свою дію. Методика № 315 може застосовуватися лише після укладення нових договорів, а до того часу нарахування за комунальні псолуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Котельня, яка опалює будинок по АДРЕСА_1 , працює на альтернативному паливі, а тарифи на альтернативне паливо в м.Рівне не затверджені, тому розрахунки заборгованості є незаконними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_2 належить на праві власності будівля магазину на АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 369897078 від 14 березня 2024 року.

17 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» та ОСОБА_2 укладений договір № 618 на постачання теплової енергії (далі договір № 618).

Відповідно до п.1.1 договору № 618, товариство зобов`язується надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія подається споживачу за адресою АДРЕСА_1 (п.1.4 договору № 618).

Згідно з п.1.6 договору № 618, тарифи на теплову енергію змінюються за умови їх затвердження (погодження) в установленному законодавством порядку. Нові тарифи є обов`язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладення додаткових угод.

Пунктом 4.2 договору № 618 передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за показниками приладів обліку або розрахунковим методом згідно з «Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» та даними, вказаними в додатку № 2 до цього договору, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання.

Обсяг спожитої теплової енергії визначається за показаннями приладів обліку або, при їх відсутності, несправності, пропуску споживачем строків проведення державної метрологічної повірки або на період відсутності приладу обліку, пов`язаної з проведенням державної метрологічної повірки розрахунковим методом згадно з «Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» та даними, вказаними в додатку № 2 до цього договору, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання (п.4.6 договору № 618).

Відповідно до п.5.1 договору № № 618, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться у грошовій формі, відповідно до встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифів.

Згідно з п.5.4.2 договору № 618, розрахунки за надані послуги споживач здійснює згідно умов цього договору щомісячно до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, незалежно від того, на який день тижня припадає 10-те число місяця.

Відповідно до додатків №1, № 2 та № 3 до договору № 618, теплова енергія на транзит подається на об`єкт споживача магазин «Атлант».

За розрахунком позивача, заборгованість за теплопостачання за період з 01 січня 2022 року до 01 квітня 2023 року становить 47889,68 грн.

За приписами ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який введений в дію з 01 травня 2019 року.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором (ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

За положенням ч.7 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).

Відповідно до п.13 Правил, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

За п.14 Правил, відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

В п.24 Правил передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком (п.24 Правил).

Розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги відповідно до обраної моделі договірних відносин (п.27 Правил).

Відповідно до п.38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика розподілу).

Методика розподілу встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Відповідно до п.3 Методики розподілу, розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. За рішенням власників (співвласників) базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії може бути фактичний опалюваний об`єм приміщень у метрах кубічних. У такому разі у всіх формулах замість значення площі (суми площ) використовується значення об`єму (суми об`ємів). Опалюваний об`єм визначається як добуток опалюваної площі приміщення на висоту стелі згідно з технічним паспортом приміщення.

Відповідач є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, а отже, відповідно до п.5 ч.1 ст.1, ч.2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником багатоквартирного будинку. Як співвласник багатоквартирного будинку, відповідач зобов`язана пропорційно до її частки забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року внесені зміни до постанови КМУ від 21 серпня 2018 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», зокрема передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Відомості про обрання співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 моделі договірних відносин та укладення з виконавцем послуги з теплопостачання відповідного договору у справі відсутні.

01 жовтня 2021 року на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» опублікований типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (https://rivneteploenergo.com/pravyla-nadannja-posluhy-z-postachannja-teplovoji-enerhiji/).

Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті позивача співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з ТОВ «Рівнетеплоенерго», між сторонами у справі 01 листопада 2021 року укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, відповідно до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Доводи представника відповідача про те, що відповідач не вчиняла дій, які свідчать про приєднання до публічного договору, суд до уваги не приймає. Відповідач з 17 липня 2017 року є власником нежитлового приміщення (будівлі магазину) в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , а отже, як співвласник багатоквартирного будинку, отримує послугу з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

За умовами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Пунктом 11 укладеного між сторонами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Таким чином, 01 листопада 2021 року нарахування ОСОБА_4 , як власнику нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , плати за спожиту теплову енергію здійснюється відповідачем відповідно до умов укладеного між сторонами шляхом приєднання споживача до публічного договору типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії з врахуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору.

Разом з тим, закріплена в ЦК України свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до ст.627 ЦК України при укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, однак договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Тобто, при укладенні договору про надання житлово-комунальних послуг свобода договору обмежується чинним законодавством, що регулює відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії передбачає застосування Методики розподілу при визначенні обсягу спожитої у будинку послуги. Крім того, укладений між сторонами договір № 618 також передбачає здійснення обліку споживання теплової енергії та визначення обсягу спожитої теплової енергії з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання, а тому застосування чинної Методики розподілу не суперечить умовам договору.

До липня 2021 року тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для різних категорій споживачів для ТОВ «Рівнетеплоенерго» встановлювались Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». З липня 2021 року такі повноваження передані до органів місцевого самоврядування.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлені до застосування тарифи ТОВ «Рівнетеплоенерго» на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії» № 151 від 28 жовтня 2022 року встановлено до застосування ТОВ «Рівнетеплоенерго» для потреб всіх категорій споживачів (крім населення) тарифи: на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії на рівні тарифів та їх структур, встановлених рішенням виконавчого комітету Рівненскьої міської ради від 12 жовтня 2021 року № 98 «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго» (у редакції рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 21 грудня 2021 року № 127), що застосовувалися станом на 24 лютого 2022 року, а саме на послугу з постачання теплової енергії для потреб бюджетних установ на рівні 6421,45 грн/Гкал (з ПДВ), для потреб інших споживачів (крім населення) 8526,96 грн/Гкал (з ПДВ), для потреб релігійних організацій 4585,02 грн/Гкал (з ПДВ).

Відповідно до п.1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1174 від 25 травня 2019 року, тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі.

При цьому, таку ж норму містив і чинний на час укладення договору № 618 Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 377 від 24 березня 2016 року.

В роз`ясненнях від 29 березня 2013 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, повідомила, що згідно зі статтею 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. До категорії споживачів "населення" відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. Всі інші споживачі, які не підпадають під вище зазначені категорії, відносяться до категорії споживачів "інші".

Враховуючи, що відповідач є власником нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку, яке не використовує для проживання, вона відноситься до категорії споживачів «інші», а тому для неї застосовується тариф 8526,96 грн/Гкал.

Станом на 01 квітня 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість за договором № 618 на постачання теплової енергії в сумі 47889,68 грн. Розрахунок заборгованості здійснений позивачем відповідно до Методики розподілу та відповідачем не спростований.

Твердження відповідача, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» не надає послуги з теплопостачання для будинку за адресою АДРЕСА_1 , оскільки не має необхідного обладнання для виробництва тепла на котельні по АДРЕСА_2 в зв`язку з передачею його в суборенду, грунтується на припущеннях останньої. Доказів укладення відповідачем договору з іншим виконавцем послуги з постачання теплової енергії та, відповідно, отримання теплової енергії від іншого виконавця суду не надано.

За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, а отже, позов належить задовольнити.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2684 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 47889 (сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, 27; ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 16 травня 2024 року.

Суддя