ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їх спільна з відповідачем дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність через хворобу опорно-рухового апарату. Загальна сума витрат, які понесла позивачка на лікування та придбання ліків за період з 09 жовтня 2023 року по 16 листопада 2023 року становить 111 542,70 грн, що підтверджується квитанціями на придбання ліків, рахунками на спеціальні медичні апарати, квитками на проїзд.

Ураховуючи викладене, позивачка виклала вимогу про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 55 761,35 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 55 761,35 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, виклав вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивачки додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини в розмірі 25 689,83 грн.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зазначає, що він звертався до родичів з проханням про грошову допомогу на лікування дитини. Його двоюрідна сестра ОСОБА_5 здійснила переказ коштів на загальну суму 30 071,52 грн на ім`я вітчима ОСОБА_2 - ОСОБА_6 . Окрім цієї суми відповідач здійснював інші перекази, в тому числі готівкою, що не можна підтвердити чеками. Також відповідач пересилав кошти своїй бабусі та дядькові, які шляхом внесення готівки через термінали перераховували грошові кошти на банківську картку вітчима позивачки - ОСОБА_6 . Таким чином, відповідач вважає, що частково відшкодував позивачці витрати на лікування дитини шляхом переказів грошових коштів на картку вітчима позивачки. Залишок додаткових витрат складає 25 689,83 грн.

Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно медичного висновку № 011 від 10 березня 2020 року та посвідчення серії НОМЕР_1 малолітня ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом внаслідок значного порушення функції опорно-рухового апарату (а.с.8-9).

За індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_3 потребує санаторно-курортного лікування, кінезітерапії, лікувального масажу та лікувальної фізкультури, ортопедичного взуття (а.с.10-13).

У період з 09 жовтня 2023 року по 16 листопада 2023 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої ортопедії ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім.проф. М.І. Ситенка НАМН України». 09 жовтня 2023 року та 09 листопада 2023 року дитині проведені хірургічні операції (а.с.14).

Позивачкою понесені витрати на лікування дитини в розмірі 111 542,70 грн. Зазначена обставина визнається відповідачем і загальна сума понесених витрат ним не оспорюється.

Судовим наказом від 12 грудня 2022 року у справі № 185/10350/22 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 листопада 2022 року та до повноліття дітей (а.с.26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою понесені додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами, а саме хворобою дитини, а тому половину з цих витрат повинен відшкодувати відповідач, виходячи із загальних засад регулювання сімейних відносин щодо рівності прав та обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, з урахуванням положень статті 141 СК України, яка визначає рівність батьків щодо участі у вихованні дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, та чи проживають вони окремо від дитини.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з визначеним судом першої інстанції до стягнення розміром додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Із роз`яснень, які містяться у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У справі встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно медичного висновку № 011 від 10 березня 2020 року та посвідчення серії НОМЕР_1 малолітня ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом внаслідок значного порушення функції опорно-рухового апарату.

За індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_3 потребує санаторно-курортного лікування, кінезітерапії, лікувального масажу та лікувальної фізкультури, ортопедичного взуття.

У період з 09 жовтня 2023 року по 16 листопада 2023 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої ортопедії ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім.проф. М.І. Ситенка НАМН України». 09 жовтня 2023 року та 09 листопада 2023 року дитині проведені хірургічні операції.

Позивачкою понесені витрати на лікування дитини в розмірі 111 542,70 грн. Зазначена обставина визнається відповідачем і загальна сума понесених витрат ним не оспорюється.

Також відповідач зазначає, що він звертався до родичів з проханням про грошову допомогу на лікування дитини та його двоюрідна сестра ОСОБА_5 здійснила 04 жовтня 2023 року та 05 жовтня 2023 року два перекази коштів на загальну суму 30 071,52 грн на ім`я вітчима ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , що підтверджується квитанціями про міжнародний переказ коштів (а.с.74-77).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що саме з рахунку ОСОБА_6 здійснювалася оплата лікування дитини, що підтверджується наданою позивачкою до позову платіжною інструкцією № 0.0..1 від 10 жовтня 2023 року згідно рахунку на оплату № 48 від 06 жовтня 2023 року (а.с.17).

Отже, матеріалами справи підтверджується, а позивачкою не спростовано те, що вказані кошти спрямовувалися саме на лікування дитини.

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини в розмірі 55 761,35 грн.

Встановивши, що відповідач частково відшкодував позивачці витрати на лікування дитини шляхом переказів грошових коштів на картку ОСОБА_6 на загальну суму 30 071,52 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що залишок додаткових витрат, які повинен відшкодувати відповідач та які підлягають стягнення з нього на користь позивачки становить 25 689,83 грн (55 761,35 - 30 071,52 = 25 689,83).

У зв`язку із наведеними обставинами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але визначаючи розмір стягнення, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції не повністю встановив обставини, що мають значення у справі.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (пункт 1 частини першої статті 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - необхідно змінити, зменшивши розмір стягнення з 55 761,35 грн до 25 689,83 грн. В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року слід залишити без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,40 грн необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року в частині розміру стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінити, зменшивши розмір стягнення з 55 761,35 грн до 25 689,83 грн.

В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2024 року.

Судді: