ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/3282/23

Провадження № 22-ц/4820/1217/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року (суддя Матвєєва Н.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивувався тим, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 30.07.2021 року було укладено електронний Договір № 4543342 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого сума кредиту становить 10000 грн., строк кредиту - 30 днів.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 . Натомість у встановлений кредитним договором строк відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, а також уклала угоду про пролонгацію строку дії кредитного договору на 90 днів. В подальшому ОСОБА_1 оплати за кредитним договором не здійснювала.

25 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі прав вимоги (додаток до договору). Відповідно до Додатку до договору факторингу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн. заборгованість в частині несплачених процентів за користування коштами.

Оскільки відповідачем прострочено грошове зобов`язання, то позивачем відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми: 10200 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 1924 грн. 87 коп. 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь: борг в сумі 44925 грн. 67 коп., з яких: 10000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн. заборгованість в частині несплачених процентів за користування коштами; 10200 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 1924 грн. 87 коп. 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, а також судові витрати по справі: 2147 грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором № 4543342 від 30.07.2021 року в розмірі 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн. заборгованість за процентами; 857,48 грн. - інфляційні втрати, 153,66 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, та судовий збір в сумі 1610, 40 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн., всього 39 921,54 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 на законних підставах. Виснував, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 14.12.2023 року заборгованість позичальника перед кредитором складається із: заборгованості по тілу кредиту 10000 грн., процентів за користування кредитом 22800 грн., проте в частині інфляційних втрат і 3% річних, суми підлягають перерахунку, оскільки вони нараховані, в тому числі за період введення в Україні воєнного стану, що суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Пропорційно до задоволених позовних вимог суд також стягнув витрати на правничу допомогу на користь кожної із сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та задовольнити позов частково, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором № 4543342 від 30.07.2021 року в розмірі 10000 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту за договором про надання споживчого кредиту №4543342 від 30.07.2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»; 292,08 грн. заборгованості за інфляційними втратами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року; 47,67 грн. заборгованості за 3% річних за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідачем під час розгляду справи було визнано борг перед первісним кредитором в межах строку кредитування, проте заперечувався факт пролонгації та автопролонгації, а також наявність права вимоги у позивача за кредитним договором. Заперечення щодо частини позовних вимог відповідач аргументував сталою судовою практикою щодо строків кредитування, але суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що строки кредитування були автопролонговані. А саме, відповідач сплатив заборгованість в сумі нарахованих процентів у сумі 1710 грн. 29.08.2021 року після закінчення строку кредитування - 28.08.2021 року,отже така оплата не може вважатись пролонгацією договору, строк якого закінчився. Апелянт заперечує належність та допустимість наданої позивачем копії sms-повідомлення в якості доказу щодо пролонгації договору, а також категорично заперечує про наявність підстав для автопролонгації договору. Таким чином, апелянт стверджує, що строк кредитування за кредитом закінчився 28.08.2021 року, станом на 29.08.2021 року заборгованість позичальника перейшла в прострочену заборгованість та становила 10000 грн. Сплатою 1710 грн. позичальник погасив прострочені проценти за користування кредитом. Інших платежів позичальник не здійснював. Також, на думку апелянта, судом було здійснено хибний розрахунок заборгованості за інфляційними втратами та 3% річних, оскільки за базу обрахунку судом було взято заборгованість як за тілом, так і за відсотками, що суперечить сталій практиці. Вірним буде розрахунок в сумі: 292,08 грн. заборгованості за інфляційними втратами за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року та 47,67 грн. заборгованості за 3% річних за період з 28.12.2021 року по 23.02.2022 року.

Також апелянт просить суд стягнути з позивача на її користь витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2576,64 грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 30.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4543342 про надання споживчого кредиту шляхом підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М955110 30.072021 11:13:10 (а.с.8-12).

Сума кредиту складає 10000 грн. на строк 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Додатком №1 до вказаного договору погоджено графік платежів та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, реквізити для оплати, якого вбачається дата видачі кредиту 30.07.2021 року / дата платежу 29.08.20211 рік (а.с.13).

29 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 1710 грн.

В зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів, тобто до 28.09.2021 року із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

28 вересня 2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим на підставі п. 4.3 Кредитного договору, відбулася автопролонгація кредиту, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Таким чином, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідачці з 30.07.2021 року до 28.12.2021 року включно.

25 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у реєстрі прав вимоги (Додаток до договору).

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, що є Додатком до Договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн. заборгованість за процентами.

Позивачем було надано розрахунок, згідно якого ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФНТРАСТ УКРАЇНА» за договором №4543342 від 30.07.2021 року в розмірі 44925 грн. 67 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн. заборгованість в частині несплачених процентів за користування коштами; 10200 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, 1924 грн. 87 коп. 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що ОСОБА_1 не повернула отримані кошти у визначений кредитним договором строк, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 22800 грн., є обґрунтованими, проте здійснив власний розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як установлено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, договір № 4543342 про надання споживчого кредиту укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі. У договорі зазначено, що він підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С610475, 30.07.2021 11:13:10 (а.с. 8-12).

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

Оскільки вимог про визнання договору № 4543342 від 30.07.2021 про надання споживчого кредиту недійсним (неукладеним) не заявлено, договору з іншим змістом відповідачем не надано, в матеріалах справи наявна лише копія даного договору, відповідачем не спростовано існування між сторонами договірних відносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем укладання договору № 4543342 від 30.07.2021 про надання споживчого кредиту між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором № 4543342 від 30.07.2021 року в розмірі 32800 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 22800 грн заборгованість за відсотками.

Апелянт визнає позовні вимоги в частині наявності заборгованості в сумі 10000 грн. за тілом кредиту, проте стверджує про безпідставне нарахування та стягнення процентів за користування кредитом.

Такі доводи апелянт є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Укладаючи кредитний договір № 4543342 від 30.07.2021 сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Між сторонами було погоджено розмір кредиту 10000 грн. (пункт 1.3 договору), строк кредиту 30 днів (пункт 1.4), стандартну процентну ставку 1,90 % в день (пункт 1.5.1 договору), порядок пролонгації (пункт 4.2 договору) та автопролонгації кредиту (пункт 4.3 договору).

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію. Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору шляхом підписання вказаного Кредитного договору, про що зазначено в п. 4.4 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

У пункті 4.4 Кредитного договору визначено, що воля сторін передбачена в п. 4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмового правочину, та оплата ОСОБА_1 процентів за користування кредитом в сумі 1710 грн. 29.08.2021 року і смс-повідомлення від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про продовження строку кредитування на 30 днів, що свідчить про погодження продовження відповідачкою строку кредити ще на 30 днів, оскільки нею не виконано жодної дії, передбаченої п. 4.2.2 Кредитного договору з метою повідомлення кредитора про небажання продовжувати строк кредитного договору.

Щодо доводів апелянта про невірні розрахунки судом інфляційних втрат та 3% річних, то такі доводи апелянта також не спростовують висновків суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 14.12.2023 року заборгованість позичальника перед кредитором складається із : заборгованості по тілу кредиту 10 000 грн., процентів за користування кредитом 22800 грн., а всього 32800 грн.

Оскільки боржник прострочила виконання грошового зобов`язання, тому за період з 28.12.2021 року до 23.02.2022 року (введення в Україні воєнного стану, що передбачено п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: інфляційні втрати складають - 857,48 грн., 3 % річних 153,66 грн.

З урахуванням того, що часткового задоволено позовні вимоги позивача, судовий збір та витрати понесені позивачем та відповідачкою на професійну правничу допомогу судом першої інстанції стягнуто правильно, виходячи із пропорційно задоволених позовних вимог.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з скаржника витрати на правову допомогу понесені в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що відзив поданий представником ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Крюковою М.В. через систему «Електронний суд» 30.05.2024 надісланий представнику відповідачки ОСОБА_2 .

Заперечення від ОСОБА_1 на стягнення заявлених у відзиві витрат на правову допомогу понесених в апеляційній інстанції не надходили.

Колегія суддів вважає, що заявлені у відзиві витрати на правничу допомогу понесені в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн. підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд констатує, що при подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначало, що орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції становить 8000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало апеляційному суду звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 від 30 травня 2024року, платіжну інструкцію від 30 травня 2024 року № 5262 на суму 8000 грн., ордер на представництво інтересів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 у Хмельницькому апеляційному суді серії АН №1075167.

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В. .

Пунктом 1.1. договору, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В., передбачено, що надання клієнту правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Встановлення обставин справи, збір та аналіз доказів та документів, формування правової позиції, складення та подання позовних заяв, клопотань, заяв, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Пунктами 3.1.-3.6. договору визначено, що оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі. Розмір оплати не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Сума оплати подвоюється у разі надання адвокатом послуг клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги. Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги у день отримання рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок.

Пунктом 4.1. договору, сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах .

Звітом про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 від 30 травня 2024 року визначено, що правова експертиза документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 ; подання до суду відзиву на апеляційну скаргу 4 год. 8000 грн.

Зі змісту платіжної інструкції № 5262 від 30 травня 2024 року вбачається, що адвокат Крюкова М.В. прийняла від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 8000 грн.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на наведене та враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року залишенню без змін; беручи до уваги відсутність позиції відповідача щодо заявлення представником ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», адвокатом Крюковою М.В. у відзиві про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, колегія суддів вважає, що надані представником ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», адвокатом Крюковою М.В. докази про понесення витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 8000 грн. є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг), в зв`язку з чим заява про відшкодування таких витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк