ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2677/24 Провадження № 2/636/1400/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурлдуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великобурлдуцького відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, відомості про який наявні в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номер обтяження № 9222154, а саме: зареєстровано 06.11.2009 11:42:18 за № 9222154 реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А, на підставі обтяження: Постанова АА №548438, 10.07.2009, ВДВС Великобурлуцького РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_2 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції, заявник: Відділ державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка належала померлій на праві приватної власності. Позивач як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 неможливо, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.04.2024 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був виявлений арешт на все майно ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови АА № 548438 від 10.07.2009 відділу державної виконавчої служби Великобурлуцького РУЮ у Харківській області, та роз`яснено про необхідність вирішення питання щодо зняття вищезазначеного арешту. Позивач звернулась до Великобурлуцького відділу ДВС у Куп`янському районі з заявою щодо зняття арешту з майна матері ОСОБА_2 і листом від 04.04.2024 відділом ДВС було повідомлено, що станом на 04.04.2024 строк архівного зберігання паперових носіїв скінчився, підтвердження перебування виконавчого провадження за 2009 рік у відношенні боржника ОСОБА_2 у виконавчих проваджень не виявлено, а перегляд паперових матеріалів виконавчого провадження неможливий, в зв`язку з чим арешт з майна боржника не знімається та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, тому вона вимушена звернутися до суду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій позов підтримала та просила його задовольнити. Від начальника Великобурлдуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барабанова В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника, в якій щодо рішення суду поклалися на розсуд суду.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін за доказами, наявними у справі.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить майно належне спадкодавиці на час її смерті, в тому числі земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0842, площею 4,2175 га, що підтверджується інформаційною довідкою № 374181176 від 13.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, державним актом на право приватної власності на землю серія та номер: Р1 №682981, виданий 14.04.2003 Великобурлуцькою районною державною адміністрацією та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212177847 від 11.06.2020. Вказана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія РІ № 682981.

Позивач ОСОБА_1 як спадкоємець прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщину до державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, яка виконує обов`язки державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області. Під час підготовки документів з оформлення спадщини нотаріусом надано лист № 396/02-14 від 03.04.2024 в якому роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 неможливо, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.04.2024 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був виявлений арешт на все майно ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови АА № 54843 8 від 10.07.2009 відділу державної виконавчої служби Великобурлуцького РУЮ у Харківській області, реєстраційний номер обтяження: 9222154.

Відповідно до Інформаційної довідки № 374182847 від 13.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна є відомості про обтяження - арешт нерухомого майна, невизначене майно, все майно, реєстраційний номер обтяження 9222154, зареєстрований 06.11.2009 реєстратором Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, підстава обтяження: Постанова, АА № 548438, 10.07.2009, ВДВС Великобурлуцького РУЮ, обтяжувач та заявник: Відділ державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції, Код: 34858257, 62600, Харківська обл., Великобурлуцький р., смт. Великий Бурлук, вул. Червоноармійська, 51.

04.04.2024 позивач звернулась до Великобурлуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою щодо зняття арешту з майна матері ОСОБА_2 . Листом від 04.04.2024 № 26.9-31/7511 Великобурлуцький відділ Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що станом на 04.04.2024 року строк архівного зберігання паперових носіїв скінчився, підтвердження перебування виконавчого провадження за 2009 рік у відношенні боржника ОСОБА_2 виконавчих проваджень не виявлено, а перегляд паперових матеріалів виконавчого провадження неможливий, в зв`язку з чим арешт з майна боржника не знімається та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на усунення перешкод у прийнятті спадщини після смерті матері.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є

непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини єдень смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень »не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Згідно з ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІУ, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення закріплені у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням встановлених обставин суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки, як встановлено судом, накладене обтяження на майно спадкодавця заважає скористатися позивачу своїм правом на спадок вищевказаного майна, що є порушенням її конституційних прав.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Великобурлдуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, відомості про який наявні в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номер обтяження № 9222154, а саме: зареєстровано 06.11.2009, 11:42:18, за № 9222154, реєстратором: Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, 20-А (2-й пов.), , 703-55-17, на підставі обтяження: Постанова, АА № 548438, 10.07.2009, ВДВС Великобурлуцького РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_2 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції, Код: 34858257, 62600, Харківська обл., Великобурлуцький р., смт. Великий Бурлук, вул. Червоноармійська, 51, тел. (05752) 5-39-40, заявник: Відділ державної виконавчої служби Великобурлуцького районного управління юстиції, Код: 34858257, 62600, Харківська обл., Великобурлуцький р., смт. Великий Бурлук, вул. Червоноармійська.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -