Справа №333/841/24
Провадження №2/333/2103/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, відповідно до якого просить суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особами які підлягають зняттю з реєстрації місця постійного проживання у зв`язку з втратою права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Вимоги позову наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі. Під час перебування у шлюбі позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Ця квартира є його приватною особистою власністю, про що свідчить шлюбний договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.04.2016 року. Таким чином ОСОБА_5 є єдиним власником нерухомого майна та має право розпоряджатись, користуватись їм на власний розсуд.

В даній квартирі на теперішній час є зареєстрованими ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 , та їх неповнолітні діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Але фактично, ані дружина, ані діти в цій квартирі не мешкають з 2020 року у зв`язку з їх переїздом до Польщі для постійного проживання.

На теперішній час, ОСОБА_1 як власник вказаної квартири несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів у зв`язку з реєстрацією в квартирі дружини та дітей. До того ж він має наміри продати дану квартиру, але покупець висловив умови про зняття з даної квартири всіх осіб, що там зареєстровані. Про цей факт свідчить попередній договір купівлі-продажу.

Ухвалою суду 01.02.2024року суддя прийняла позовну заяву до свого провадження, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

13.02.2024 року на адресу суду, представником третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району ОСОБА_8 надано пояснення, відповідно до яких просить суд відмовити у задоволені позовних вимо, оскільки прийняття рішення про визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням призведе до порушень їх прав користування житлом, що визначені та охороняються чинними нормативно-правовими актами України та міжнародними угодами, тобто суттєво призведе до порушення прав неповнолітніх осіб на збереження житлових прав (у тому числі на право проживання).

В судове засідання позивач не з`явився, жодних заяв клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву відповідно до якої не заперечувала проти позову. Просила суд розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Антонова І.П. у судове засідання не з`явилась, відповідно до наданих пояснень 13.02.2024 року просила суд розглянути справу без участі представника РА ЗМР по Комунарському району, як органу опіки та піклування та прийняти законне рішення

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 12.08.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюбний договір зареєстрований за № 927 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Едемською-Фастовець О.О.

Відповідно до умов шлюбного договору, все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане та/або набуте чоловіком або дружиною до реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому із подружжя, на чиє ім`я воно було придбане чи набуте. Все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому із подружжя, на чиє ім`я воно було придбане чи набуте. Все майно в тому числі рухоме або нерухоме, яке придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після укладення даного договору, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому із подружжя, на чиє ім`я воно було придбане чи набуте. Укладення будь-яких договорів придбання або відчуження рухомого та нерухомого (купівлі-продажу, міни, дарування, спадкового) за участі одного з подружжя, здійснюється без додаткової згоди другого з подружжя.

Частинами 1, 9 ст. 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Серед загальних засад регулювання сімейних відносин у ч. 2 ст. 7 СК України закріплена можливість урегулювання цих відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Стаття 9 СК України визначає загальні межі договірного регулювання відносин між подружжям, а саме: така домовленість не повинна суперечити вимогам СК України, іншим законам та моральним засадам суспільства. Під вимогами законів у цьому випадку слід розуміти імперативні норми, що встановлюють заборону для договірного регулювання відносин подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки.

06.04.2016 року ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу зареєстрованого у реєстрі за № 928 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Едемською-Фастовець О.О.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Таким чином зазначена квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , відповідно до умов шлюбного договору.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 має намір укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором від 13.09.2023 року зареєстрованого у реєстрі за № 1011 та посвідченим приватним нотаріусом Запорізького місткого нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. Відповідно до умов договору, істотними умовами є передача нерухомого майна покупцю: звільнення для вільного користування та безперешкодного володіння нерухомим майном, оплата комунальних послуг в момент нотаріального посвідчення Основного договору.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , останні виїхали до Республіки Польща на постійне місце проживання, що підтверджується копіями закордонних паспортів із відмітками про перетин кордону України 29.09.2019 року, та копіями карт побуту, виданих місцевою владою міста Бляско-Бяла (Польща).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що, якщо права позивача порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування належним йому майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідач не заперечує проти визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, судове рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача, може бути підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у спірному приміщенні.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018р. у справі № 461/3031/14-ц (провадження № 61-805 св 17). А, відповідно до ст.13 ч.6 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Керуючись ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча Л.О. Варнавська