Справа № 539/2823/23
Провадження № 2/539/34/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Даценка В.М.,

з участю секретаря Шрейтер С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_2 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , якій на праві власності належало нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 в м. Лубни в гаражному товаристві «Мисливець» та земельна ділянка площею 0,0023 га. кадастровий номер :06:068:0091, на якій розташований гараж.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/1455/21 28 вересня 2021 року було встановлено факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років ОСОБА_5 з ОСОБА_2 , що надало право останній оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом №1705, №1706, №1707 на вищевказане майно.

Разом з тим, постановою Полтавського апеляційного суду від 16.02.2022 вищевказане рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В подальшому рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.04.202 у справі №539/1022/23 було частково задоволені позовні вимоги Лубенської міської ради та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.11.2021, зареєстроване за №1705.

У вказаному рішенні судом встановлено, що право власності на спірну квартиру ОСОБА_2 набула на підставі рішення суду про визнання факту її проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_6 , яке в подальшому було скасоване, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_7 , як спадкоємцю четвертої черги на підставі скасованого рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що у ОСОБА_2 відсутні підстави для спадкування майна померлої ОСОБА_5 так, як вона не є особою яка не мала права на спадкування, тому наявні всі підстави для скасування та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом №1706 та №1707.

Відповідно до п.1,2,3 ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Позивач вказує, що за відсутності спадкоємців Лубенська міська рада, має намір в подальшому вжити дії щодо визначення цього майна відумерлою спадщиною в порядку ст. 1277 ЦК України. Вважає що у даному випадку порушено інтерес Лубенської міської територіальної громади на спадкове майно померлої ОСОБА_5 так як відсутні спадкоємці на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного прохає суд визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом №1706 від 12.11.2021 та №1707 від 12.11.2021 видане ОСОБА_2 на спадкове майно померлої ОСОБА_5 та скасувати державну реєстрацію права власності на :

- нежитлове приміщення, гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,8 м.кв. за адресою Полтавська область Лубенський район м. Лубни, гаражне товариство «Мисливець», проведену за ОСОБА_2 на підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенко Г.К. №61547114 від 12.11.2021, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040);

- земельну ділянку площею 0,0023 га, кадастровий номер :06:068:0091, проведену за ОСОБА_2 на підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенко Г.К. №61547400 від 12.11.2021 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040). Стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 5 368,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача Лубенської міської ради Лубенського району позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує. Так, Лубенська міська рада вважає, що в цьому випадку порушується її законний інтерес на визнання спірного майна відумерлою спадщиною через відсутність спадкоємців. Однак, такий висновок є хибним оскільки вже під час судового розгляду після вжиття нотаріусом відповідних дій заяву про спадщину подала ОСОБА_8 .

Представник третьої особи Другої лубенської державної нотаріальної контори в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Лубенським міськрайонним судом Полтавської області по справі № 539/1455/21 28 вересня 2021 року було винесено рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 із ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 із середини липня 2013 року і по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8).

16.02.2022 Полтавським апеляційним судом було прийнято постанову, якою вищевказане рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.09.2021 року скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.9-10).

Разом з тим, 12.11.2021, тобто в період оскарження рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі № 539/1455/21, відповідачем по справі ОСОБА_2 було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій ОСОБА_5 , а саме гараж № НОМЕР_1 в м. Лубни в гаражному товаристві «Мисливець» та земельну ділянку площею 0,0023 га кадастровий номер :06:068:0091 на якій розташований гараж, що зареєстровано в реєстрі за номером 1706 та 1707 відповідно (а.с.15,16).

Цього ж дня було прийнято рішення про державну реєстрацію та проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.17,18).

Таким чином, спадщина була передана особі-спадкоємцю на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване. Наведене позбавило територіальну громаду отримати майно у свою власність як відумерлу спадщину в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

В постанові від 14.12.2022 року у справі № 461/12525/15-ц за аналогічних обставин ВП ВС сформувала наступну позицію.

Правовідносини, що виникли між сторонами спору, в основному регулюються главою 86 ЦК України про спадщину.

Зокрема, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частини перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Однак, положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання (статті 1258-1265). Зокрема, за положеннями статті 1264 і 1265 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (п`ята черга спадкування), причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відтак, законодавство про спадщину передбачає, що перехід прав на спадкове майно відбувається на підставі споріднення або факту спільного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини як член сім`ї спадкодавця. Правопідверджуючим документом на спадкове майно при цьому є свідоцтво про право на спадщину (стаття 66 Закону України «Про нотаріат»). Відсутність таких спадкоємців та інших осіб, що спільно проживали зі спадкодавцем як члени сім`ї, свідчить про відсутність спадкоємців усіх п`яти черг, передбачених законом.

Одночасно ЦК України запобігає таким ситуаціям, коли відсутність спадкоємців має наслідками відсутність власників спадкового майна та його занепад. А тому передбачає у такому випадку перехід прав на це майно до територіальної громади за місцем знаходження цього майна (стаття 1277 ЦК України). Відтак у разі відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття у територіальної громади виникає інтерес щодо переходу спадкового майна у власність громади.

Зокрема, частини перша та друга статті 1277 ЦК України в редакції, чинній на час подання позову до суду, визначає, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (частина третя статті 1277 ЦК України та частина перша статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час подання позову до суду).

Однак відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається з моменту реєстрації цього права.

Зміст зазначених норм права свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

Також звертає на себе увагу, що за положеннями глави дев`ятої розділу IV ЦПК України справи за заявою про визнання спадщини відумерлою розглядаються в окремому провадженні із залученням органу самоврядування та усіх заінтересованих осіб.

За змістом зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права, орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.

Також Великою Палатою Верховного Суду сформовано позицію щодо окремих питань належного способу захисту порушеного права у спірних відносинах.

Так, суд визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого продавцю як спадкоємцю четвертої черги на підставі скасованого рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Таке свідоцтво про спадщину підлягає визнанню незаконним.

Разом із тим, не погодився з позицією суду апеляційної інстанції про скасування рішення про реєстрацію права власності за продавцем з огляду на пов`язаність цієї вимоги з позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Такі позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту.

За висновком ВП ВС не є ефективним способом захисту права власника оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право.

При цьому ВП ВС послалася на свою попередню релевантну практику.

Зокрема, вимоги позивача про скасування рішень про державну реєстрацію прав за продавцем (спадкоємцем) також не підлягають задоволенню з тих самих підстав, оскільки вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту (див. пункт 152 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021року у справі № 359/3373/16-ц). Пред`явлення вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права і в інших постановах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)). У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц відступила від висновку, сформульованого у своїй постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, де раніше зазначала про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належний спосіб захисту права або інтересу.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що право власності на спірний гараж та земельну ділянку під ним ОСОБА_2 набула на підставі рішення суду про визнання факту її проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_5 , яке в подальшому було скасоване.

За таких підстав позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого продавцю як спадкоємцю четвертої черги на підставі скасованого рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю підлягає задоволенню.

Разом із тим, вимога про скасування державної реєстрації права власності не підлягає задоволенню з підстав, наведених вище.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що в цьому випадку законний інтерес Лубенської міської ради не порушено, оскільки заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду справи судом не було здобуто доказів того, що вказана особа є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 .

Судові витрати у сумі 5 368 грн. в межах задоволених судом вимог та 1 342 грн. за забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 19, 76, 141, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (Код , юридична адреса: 37500,м. Лубни Полтавської області, вул. Ярослава Мудрого, 33) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора(адреса місця знаходження: м. Лубни Полтавської області, площа Вокзальна, 7,) про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2021, зареєстровані в реєстрі за №1706 та №1707, видані ОСОБА_2 на спадкове майно померлої ОСОБА_5 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Лубенської міської ради понесені витрати на сплату судового збору в сумі 6 710 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.05.2024.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко