Справа № 753/5582/24
22 серпня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Яценко Н.Г.
за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
11.04.2024 ухвалою Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
03.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд його справи, у зв`язку з чим вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
В описовій частині постанови суду від 23.05.2022 зазначено, що ОСОБА_5 30.11.2021 о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Героїв Небесної Сотні, 5 в м.Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_3 . Після чого почав рух заднім ходом не переконавшись, що це буде безпечним та скоїв наїзд на автомобіль «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_4 . Водій ОСОБА_5 порушив п.2.3б, п.10.9, п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано трьом транспортним засобам.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже вина ОСОБА_1 у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та доведенню не підлягає.
Згідно довідки від 29.12.2021 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «КІА К5», державний номер НОМЕР_2 ,на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГРАНТ»за полісом страхування серії ЕР № 206521629, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Полісом ЕР № 206521629 передбачено ліміт відповідальності ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГРАНТ»за шкоду заподіяну майну в розмірі 130000,00 грн. та франшиза в розмірі 2600,00 грн. (а.с. 14).
Обґрунтовуючи позовні вимог представник позивача посилається на те, що ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГРАНТ»із заявою про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Згідно вимог ст. 25 Закону України «Про страхування» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
За приписами ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діялина дату укладення договору та зазначені в договорі суми страхування.
В п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Згідно вимог ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічну правова позицію викладено у Постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 по справі № 6- 2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією заподіювача шкоди відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Положеннями п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2024 ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ОСОБА_1 з листом (вих. №15/04/8/2/1286-24) з вимогою про відшкодування франшизи, передбаченої полісом ОСЦПВВНТЗ в розмірі 2600,00 грн., однак поштове відправлення поверталися на адресу позивача без вручення з відміткою у довідці про причини повернення/досилання «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24-26).
Відповідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно вимог п. 36.6 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача, як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.11.2021, підлягає відшкодуванню на користь позивача сума 2600,00 грн., що становить розмір франшизи згідно за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206521629.
В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності
Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачено позивачем за подання позову до суду.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» 2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», місцезнаходження: вул. В. Кільцева, 56, с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко