Справа № 289/2339/21
Номер провадження 2/289/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Радомишльської міської ради Житомирської області, державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Пашинської Дарини Валентинівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання рішення неправомірним та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог т. 2 а.с. 3-6) просить визнати протиправним та скасувати рішення Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області №649 від 21.03.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; скасувати державну реєстрацію, здійснену 11.06.2019 державним реєстратором Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинською Д.В., права приватної власності на присадибну земельну ділянку розміром 0,25 га, з кадастровим номером :01:002:0485, за адресою: с. Кочерів, Радомишльський район, на ім`я ОСОБА_2 , виключивши відомості з Державного земельного кадастру і Реєстру речових прав на нерухоме майно дані про вказану земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_5 , яка ще за життя склала заповіт, за яким житловий будинок і присадибну земельну ділянку заповіла позивачу ОСОБА_1 , а також племіннику ОСОБА_4 у рівних частинах. У зв`язку із цим позивач є власником 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також по 1/3 частині вказаного будинку належить третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Під час оформлення спадкового майна у державного нотаріуса з`ясувалося, що прилегла до жилого будинку земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку одноособово була приватизована племінницею померлої ОСОБА_2 . Розглядаючи письмову заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а у подальшому 21.03.2019 на його затвердження Кочерівська сільська рада не звернула увагу на те, що ОСОБА_2 не є власником жилого будинку. 11.06.2019 на підставі рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано державним реєстратором Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинською Д.В. право приватної власності на присадибну земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0485 за адресою: с. Кочерів, Радомишльський район, Житомирська область. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється повернути позивачу належну частину присадибної земельної ділянки, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 21.12.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі (т. 1 а.с. 37).

11.01.2022 від представника Радомишльської міської ради Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги в частині визнання неправомірним рішення Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 21.03.2019 №649 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», не можуть бути задоволені, оскільки за заповітом ОСОБА_5 заповіла належну їй на праві приватної власності за Державним актом серії ЖТ № зареєстрованого в Книзі записів Державних актів від 30.05.1996 присадибну ділянку в рівних частках розміром 0,4408 га ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . До матеріалів позовної заяви не додано вказаного державного акту, а відтак неможливо встановити на місцевості на яку конкретну земельну ділянку право власності він посвідчує, оскільки ні адреси, ні кадастрового номеру в заповіті не зазначено. В липні 2021 року позивач при зверненні до Кочерівського старостинського округу для отримання довідки пред`явила копію вказаного державного акту, де було зазначено належність земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що відображено у довідці виданої округом №327-04-04/17 від 19.07.2021. Вказане свідчить, що даний державний акт засвідчує право власності на іншу земельну ділянку, успадкування якої ніким не оспорюється. Окрім того, представник відповідача вказав, що оскаржуване рішення прийняте без порушень та в порядку встановленому відповідно до норм ЗК України. ОСОБА_2 рішенням Кочерівської сільської ради №649 надавалась суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_1 , а не земельна ділянка, яка відноситься для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка не є дотичною до господарства позивача і не позбавляє останню, яка має право на частину господарства по АДРЕСА_1 на отримання земельної ділянки для обслуговування частини свого господарства у визначеному законодавством порядку (т. 1 а.с. 40-43).

20.01.2022 на електронну адресу суду від державного реєстратора Пашинської Д.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, а також відзив на позовну заяву, в якому визнає позовні вимоги частково та заперечує щодо стягнення з неї судових витрат у сумі 1500,00 грн. (т. 1 а.с. 65, 66).

29.04.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що має маленьку дитину та не має на кого її залишити (т. 2 а.с. 88).

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

До клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи в обгрунтування зазначених причини не надано жодних доказів, які б підтверджували підстави неможливості з`явитися в судове засідання відповідача, тому клопотання останньої не підлягає задоволенню.

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 08.10.1990, посвідченого ОСОБА_6 , секретарем виконавчого комітету Кочерівської сільської Ради Радомишльського району Житомирської області, який зареєстрований в реєстрі за №37, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження за яким належну присадибну земельну ділянку на праві приватної власності за Державним актом серії ЖТ за №, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів від 30.05.1996, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах розміром 0,4408 га (т. 1 а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 у с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2021 позивач ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками по 1/3 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 9, 10, 19).

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка, яка згідно державного акту на право власності на землю серія ЖТ, реєстраційний номер від 30.05.1996, належить ОСОБА_5 та рахувалася за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно запису погосподарської книги №4 за 2021 рік вказана земельна ділянка рахується за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 14, 80).

Після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 заведено спадкову справу № 538/2003, з якої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах спадкової справи знаходиться дублікат, що має силу оригіналу заповіту від 07.08.1992, за яким ОСОБА_5 належний їй будинок на праві особистої власності, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах. До того ж, ОСОБА_5 належну їй присадибну ділянку на праві приватної власності розміром 0,4408 га за державним актом серії ЖТ № заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах (т. 1 а.с. 135-192).

24 сесією 7 скликання Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 01.06.2018 прийнято рішення за №490, згідно якого вирішено ОСОБА_3 припинити право користування частини земельної ділянки орієнтовною площею 0,25000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 60).

26.06.2018 Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області розглянуто заяву ОСОБА_2 та прийнято рішення за № 504, яким надано дозвіл останній на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з земель житлової та громадської забудови з метою передачі її у власність (т. 1 а.с. 15, 61).

21.03.2019 Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області розглянуто заяву ОСОБА_2 та прийнято рішення за № 649, згідно якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , яка згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку має кадастровий номер :01:002:0485 та передано ОСОБА_2 вказану земельну ділянку безоплатно у власність (т. 1 а.с. 16).

11.06.2019 на підставі вищевказаного рішення державним реєстратором Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинською Д.В. зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0485, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т. 1 а.с. 17, 20).

Згідно із висновком судової земельно-технічної експертизи №530/22-23 від 21.02.2023 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0485, що належить ОСОБА_2 . Земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0485 частково накладається на земельну ділянку площею 0,4408 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого 30.05.1996 на підставі рішення виконкому Кочерівської сільської Ради народних депутатів від 22.12.1993 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №, площа накладення становить 0,2227 га. Сформована земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0485 та ділянка площею 0,4408 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого 30.05.1996 на підставі рішення виконкому Кочерівської сільської Ради народних депутатів від 22.12.1993 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № є однією і тією ж земельною ділянкою (в частині площі 0,2227 га) (т. 1 а.с. 196-223).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Згідно зі статтею 22 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Частинами першою, третьою статті 23 ЗК України (в редакції 1990 року) передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Таким чином, у ЗК України (в редакції 1990 року) законодавець визначив, що право власності на земельну ділянку виникає лише після обов`язкового настання двох умов: 1) встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі і 2) одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України (в редакції 1990 року) (державними актами).

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21)).

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Частинами 2, 5 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

У постанові від 14.04.2021 у справі № 629/1853/16-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, передбачений Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 № 1141. Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

В матеріалах справи наявні докази, що земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ЖТ була сформована у 1996 році та належала на праві власності померлій ОСОБА_5 , яку у подальшому успадкувала позивач та треті особи у справі.

Судом встановлено у справі, що частина приватизованої земельної ділянки ОСОБА_2 накладається на частину успадкованої ОСОБА_1 земельної ділянки.

Вирішуючи спір суд перш за все зазначає, що державний реєстратор Козіївської сільської ради Коростишівського району Пашинської Д.В. не є належним відповідачем у спорі щодо скасування його рішення про здійснення реєстраційної дії.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду (далі - ВП ВС) від 5 липня 2023 року по справі №910/15792/20.

У вказаній постанові зазначено, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи).

ВП ВС звернула увагу, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача.

Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція ВП ВС у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Також ВП ВС наголосила, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.

ВП ВС вказала, коли державний реєстратор може бути відповідачем: у випадку звернення особи з позовом до державного реєстратора про притягнення до відповідальності чи відшкодування шкоди, заподіяної ним внаслідок неналежного виконання покладених на нього обов`язків, що не пов`язано з діями інших суб`єктів цивільних правовідносин, така особа може бути відповідачем в суді.

У постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17 Верховний Суд надав правову оцінку належності відповідача у спорі про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд, зокрема, зауважив, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, оскільки державний реєстратор Козіївської сільської ради Коростишівського району Пашинська Д.В. не є належним відповідачем за заявленими позивачем вимогами, суд відмовляє у задоволення позову до вказаного державного реєстратора і вважає, що належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_2 на користь якої було здійснено реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0485.

Враховуючи те, що право власності у померлої ОСОБА_5 на земельну ділянку виникло у 1996 році до отримання відповідачем ОСОБА_2 права власності на свою земельну ділянку, позовні вимоги ОСОБА_1 до решти відповідачів є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано, суд вважає за необхідне з відповідача державного реєстратора ОСОБА_7 судовий збір не стягувати.

Керуючись ст. ст. 21, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 158 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Радомишльської міської ради Житомирської області (місцезнаходження: вул. майдан Соборний, 12, м. Радомишль, Житомирська обл., 12201, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), про визнання рішення неправомірним та скасування державної реєстрації - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області №649 від 21.03.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0485 площею 0,25 га у Державному земельному кадастрі, за відомостями якого власником ділянки є ОСОБА_2 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0485 площею 0,25 га на ім`я ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47376763 від 17.06.2019).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Пашинської Дарини Валентинівни - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , Радомишльської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 суму сплачених судових витрат в розмірі 2724,00 грн., а саме по 1362 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 03.05.2024.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО