КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року

справа № 753/14906/23

провадження № 22-ц/824/4871/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року, постановлене під головуванням судді Якусика О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якому заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , який, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 300 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14.07.2023 шлюб між сторонами було розірвано.

Спільне життя сторін не склалось, у тому числі, з підстав неадекватної поведінки ОСОБА_2 , яка виражалася у проявах неконтрольованої агресії, неповаги до заявника та дитини, постійних сварках та переслідуваннях, погроз у тому числі із холодною зброєю у руках. Під час спільного проживання він постійно вдавався до фізичного, морального та економічного насилля (підіймав на заявницю руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень), внаслідок чого заявниця багаторазово вимушена була викликати поліцію, які реагували шляхом складання процесуальних документів (протоколів) та вилучали травматичну зброю у ОСОБА_2 .

Як вказує заявниця, навіть після розлучення ОСОБА_2 не залишає заявника в спокої, а саме вдається до постійного переслідування, чинить психологічний, фізичний та економічний тиск, ходить до неї на роботу та інші місця, які вона відвідує, і постійно шантажує заявника тим, що відбере в неї дитину.

У зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_2 заявник змушена постійно звертатись до правоохоронних органів із відповідними заявами на підставі яких кривдника, постановами Дарницького районного суду міста Києва було, неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також видано терміновий заборонний припис.

Так, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2022 справа № 753/8794/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням - а провадження відносно нього закрито. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2022 справа № 753/8794/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 н.м.д.г. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2023 справа № 753/3420/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 н.м.д.г.

Проте, як зазначає заявник, такі заходи впливу не є дієвими, бо ОСОБА_2 , порушуючи такі приписи та неодноразові попередження продовжує вдаватись до вказаних вище неправомірних дій, продовжуючи знущатись над заявником, свідком чого є дитина, яка, спостерігаючи таку поведінку батька, лякається та страждає від такої неконтрольованої агресії батька та його знущань над мамою, що супроводжується з його боку криками та нецензурною лайкою у супроводі фізичного насилля.

Таким чином, заявник є особою, яка зазнала домашнього насильства, і з метою забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , просить застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на строк три місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 300 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

заборонено ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

В іншій частині вимог заяви про видачу обмежувального припису відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на те, що подана заява не відповідає вимогам, встановленим ЦПК України. Судом не взято до уваги наявність в Дніпровському районному суді м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та на думку апелянта, метою подання заяви про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 є формування негативної репутації останнього.

Вказує, що сторони не проживають разом та ОСОБА_2 не робить спроб переслідувати заявницю. Крім того, звертає увагу на те, що обмеження у спілкуванні із матір`ю дитини безпосередньо впливає на право спілкування дитини із батьком, оскільки дитина самостійно не може виходити на зв`язок, що призведе до втрати емоційного контакту між дитиною та батьком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції виходив із наявності систематичного домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 . Водночас, ознак домашнього насильства щодо дитини не встановлено, а тому відсутні підстави для вжиття таких заходів щодо дитини. Крім того, судом зауважено, що за обставинам цієї справи вжиття таких заходів, унеможливлюватиме реалізацію батьком його прав на спілкування з дитиною та участь у її вихованні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час розгляду заяви перебувають у шлюбі. Від шлюбу у сторін є дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До звернення до суду із цією заявою сторони проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 02.09.2022 у справі № 753/8794/22 встановлено, що 13 серпня 2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , п/б вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме не впускав її до будинку, в результаті чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2023 у справі № 753/3420/23 встановлено, що 23 лютого 2023 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, в присутності малолітніх дітей вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , в ході чого виражався в адрес останньої нецензурною лайкою, кидався у бійку, псував речі та вимагав сплачувати комунальні платежі, в результаті чого могла бути заподіяна шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 н.м.д.г.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2023 постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасовано, на підставі ст.22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголошено ОСОБА_2 усне зауваження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2023 у справі № 753/3847/23 встановлено, що 05.03.2023 о 14-й годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 умисно вчинив дії психологічного та фізичного характеру у відношенні своєї дружини ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою, забирав насильно малолітню дитину з кімнати останньої та вдарив по голові малолітню дитину з метою виховання, як зазначив кривдник, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з малозначністю, провадження у справі закрито та обмежившись усним зауваженням.

23.08.2023 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 312220 у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 за місцем проживання домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а саме чинив психологічне насильство у вигляді погроз фізичною розправою та вбивством. ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 днів з 01:30 год. 23.08.2023 по 01:30 01.09.2023.

Заявником також надано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення до Реєстру відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 193 КК України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

Системний аналіз наданих заявником доказів дає підстави зробити висновок, про наявність систематичного домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 , існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованої необхідності у видачі обмежувального припису ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що звернення із заявою про видачу обмежувального припису зумовлено бажанням ОСОБА_1 створити підстави для формування негативної та спаплюженої репутації ОСОБА_2 під час розгляду № 755/14418/23 за позовною заявою ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини вже були оцінені судом першої інстанції, який вірно не брав заявлені доводи до уваги, оскільки із таким позовом ОСОБА_1 , звернулася після подання заяви про видачу обмежувального припису, що вбачається із інформації, розміщеної на вебсайті «Судова влада України». Апелянтом не доведено зворотного, та доказів того, що позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована вчиненням ОСОБА_2 будь-який протиправних дій щодо дитини не надано .

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушуються його права на вільне спілкування з дитиною, не заслуговують на увагу, оскільки встановлені обмеження стосуються лише ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та на їх правильність не впливають.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доказам та й прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_5 ,видавши обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонено останньому наближатися на відстань ближче 300 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи ОСОБА_1 , а також особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 червня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді