16.08.2024 227/3546/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Притуляка С.А.

за участі:

секретаря судового засідання Свіонтек В.М.,

представника заявника адвоката Чумак І.М.,

представника заінтересованої особи Шашков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чумак Ірина Миколаївна, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, Криворізька сільська рада, Міністерство оборони України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити: факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; факт приналежності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до члена сім`ї загиблого військовослужбовця онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні загиблого військовослужбовця - онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є рідною бабусею загиблого ОСОБА_2 , який в дитинстві залишився сиротою, а тому заявниця була призначена його опікуном. Заявниця та загиблий весь час, з моменту народження останнього та по момент його служби в ЗСУ, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця фактично замінила ОСОБА_2 матір. Загиблий ОСОБА_2 був не одружений, дітей не мав. Мешкаючи разом, заявниця та загиблий вели спільний побут, мали спільний бюджет на харчування та утримання житла. ОСОБА_2 видавав доручення заявниці на представлення його інтересів. Встановлення зазначених фактів необхідно заявниці на реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі онука, відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні представник заявниці підтримувала заяву про встановлення факту та просила її задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Крім того, надала письмові заперечення щодо заяв заінтересованих осіб про залишення заяви без розгляду, в яких наполягала на тому, що дана заява має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку саме окремого провадження, оскільки спір між сторонами виник не через відмову виплати грошової допомоги заявниці, а щодо встановлення факту, що має юридичне значення, тому її розгляд має здійснюватися за правилами цивільного судочинства, в порядку окремого провадження, що повністю узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. по справі N?644/6274/16-ц, відповідно до якої чинне на момент розгляду законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту визнання членом сім?ї військовослужбовця; його встановлення не пов`язувалося з вирішенням спору, а було необхідним пого подальшого подання заявником з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця, що засвідчував би наявність сімейних відносин станом на день загибелі. Отже, Велика Палата Верховного Суду встановила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

Отже, представник заявника зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Крім того, зауважила, що заінтересовані особи: ГУ ПФУ в Донецькій області та Міністерство оборони України не надали до суду ніяких заперечень по суті заяви, як і належних і допустимих доказів, які б це спростовували, а отже не заперечують фактів, які просить встановити заявник.

Представник заінтересованої особи (ГУ ПФУ в Донецькій області) в судовому засіданні та поданих письмових поясненнях заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження. У зв`язку з чим, просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Представник заінтересованої особи (Міністерства оборони України) надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду та врахування позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2022р. по справі №755/9100/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024р. Клопотання мотивоване тим, що заява ОСОБА_1 не підлягає та не може бути розглянута в порядку окремого провадження, у зв`язку з чим заява повинна бути залишена без розгляду через те, що вбачається спір про право. Також просив розглянути справу без його участі.

Представник заінтересованої особи (Криворізької сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області) надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вирішивши її на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_1 близько 50 років. Донька ОСОБА_1 мала негаразди з чоловіком, тривалий час хворіла на онкологію, а потім померла. В неї залишився син ОСОБА_4 у віці 2-3 років, якого ОСОБА_1 забрала до себе та виховувала, водила до садочку, школи. Батько ОСОБА_4 не бажав приймати участі у вихованні сина. Вони весь час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом, лише вдвох, ОСОБА_2 називав ОСОБА_1 мамою. По досягненню 18 років, ОСОБА_4 виявив бажання служити в ЗСУ та пішов на військову службу. ОСОБА_4 не мав сім`ї і коли пішов на службу фінансово постійно допомагав бабусі, вона купила гусей, в хаті було зроблено ремонт, ванну кімнату, придбано техніку комп`ютер. ОСОБА_4 давав ці гроші, переводячи їх на банківську картку. Два роки ОСОБА_1 мала проблеми з отриманням пенсії десь протягом двох років.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що сім`ю ОСОБА_1 знає давно, донька ОСОБА_1 ОСОБА_6 померла, її сину ОСОБА_4 на той момент було близько 2-3 років. ОСОБА_1 постійно мешкала лише з онуком ОСОБА_4 , виховувала його, опікувалася ним, водила до садочку та школи. Між ними були дуже гарні відносини, ОСОБА_1 фактично замінили ОСОБА_4 матір. ОСОБА_4 називав її бабулєю, постійно допомагав їй фінансово, робив ремонт в хаті.

Крім того, судом досліджено надані учасниками процесу письмові докази та встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.09.2000р., батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серія НОМЕР_2 від 10.04.1998р., ОСОБА_9 , після укладання шлюбу з ОСОБА_7 , отримала прізвище ОСОБА_10 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серія НОМЕР_3 від 13.01.2022р., остання померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2006р. смерть ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_2 .

Згідно посвідчення №16 від 07.02.2011р. Добропільської РДА, ОСОБА_1 призначена піклувальником ОСОБА_2 , на підставі рішення Криворізької сільської ради №11 від 21.02.2007р.

Як вбачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серія НОМЕР_4 від 13.01.2022р., останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 17.05.2021р. №628/02, останній був зареєстрований з 12.09.2000р. по момент видачі довідки за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Криворізької сільської військової адміністрації №09.05-03/777 від 31.10.2023р., ОСОБА_2 з 12.09.2000р. до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з ним мешкала, вела спільне господарство та перебувала на його утриманні ОСОБА_1 , зареєстрована за даною адресою з 30.12.1983р. по теперішній час.

Як вбачається військового квитка серія НОМЕР_5 , посвідчення НОМЕР_6 та повідомлення Першого відділу Покровського РТЦК від 07.01.2023р. №64, ОСОБА_2 , був військовослужбовцем та виконуючи бойове завдання, залишився вірним військовій присязі та українському народові, захищаючи територіальну цілісність, недоторканість та незалежність України, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в бою, внаслідок вибухової хвилі, ураження осколками мін та гранат, отримавши поранення не сумісне з життям. Про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №513 від 19.06.2023р.), травма, отримана 03.01.2023р. солдатом ОСОБА_2 , послужила причиною його смерті та пов`язана з захистом Батьківщини.

Згідно довідки Криворізької сільської військової адміністрації №70/02-47 від 18.01.2023р., поховання загиблого ОСОБА_2 було проведено ОСОБА_1 .

Як вбачається з банківських виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 та довідки Управління ПФУ в Донецькій області, ОСОБА_1 в період лютий 2022 року січень 2023 року отримувала пенсію у розмірі 2100,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №18 від 29.09.2023р., документи ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги були повернуті їй на доопрацювання, оскільки з наданих документів комісія не змогла встановити чи є у заявниці діти, які зобов`язані її утримувати, чи є заявниця непрацездатною особою та чи перебувала вона на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч.1 ст.283 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналізуючи досліджені письмові докази та показання свідків, суд дійшов висновку, що факти спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_2 , приналежності ОСОБА_1 та перебування ОСОБА_1 утриманні загиблого військовослужбовця - онука ОСОБА_2 в повній мірі знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Так, з досліджених судом доказів вбачається, що після смерті батьків ОСОБА_2 у 2004 та 2008 роках, заявник ОСОБА_1 постійно та безперервно, будучі бабою ОСОБА_2 та його піклувальником, виховувала його, водила до дитячого саду та школи, разом мешкала, доглядала та утримувала його до досягнення ним повноліття, фактично замінивши йому померлих батьків.

ОСОБА_2 по досягненню 18 років виявив бажання служити в ЗСУ та пішов на військову службу, отримавши статус учасника бойових дій, ще до повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф, а 03.01.2023р. в бою, будучі військовослужбовцем ЗСУ та виконуючи бойове завдання, захищаючи територіальну цілісність, недоторканість та незалежність України, загинув, отримавши поранення не сумісне з життям.

З огляду на мінімальний розмір пенсії ОСОБА_1 (2100 грн.), вона об`єктивно потребувала фінансової допомоги від онука та, як показали свідки, отримувала її. За допомогою онука в хаті було зроблено ремонт, придбана техніка, домашня худоба, чого на отримувану пенсію ОСОБА_1 зробити б не змогла.

Після загибелі онука, заявниця звернулася до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, однак, комісія, не заперечуючи права заявниці на отримання допомоги, повернула їй поданий пакет документів на дооформлення, оскільки з наданих документів комісія не змогла встановити чи є у заявниці діти, які зобов`язані її утримувати, чи є заявниця непрацездатною особою та чи перебувала вона на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Сукупність зазначених обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, дають суду підстави вважати заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на неможливість довести відповідні факти в позасудовому порядку, а також те, що встановлення цих фактів відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію її законних прав.

Що стосується заперечень заінтересованих осіб - Міністерства оборони України та ГУ ПФУ в Донецькій області, обґрунтованих тим, що факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду стала та обставина, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повернула ОСОБА_1 поданий пакет документів на дооформлення, оскільки з наданих документів комісія не змогла встановити чи є у заявниці діти, які зобов`язані її утримувати, чи є заявниця непрацездатною особою та чи перебувала вона на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 . При цьому комісія не заперечувала права заявниці на отримання відповідної допомоги.

Отже, в даному випадку не вбачається існування спору про право, а має місце відсутність у заявниці документів, які б давали можливість комісії Міністерства оборони України достовірно перевірити вказані вище факти, що перешкоджає заявникові звернутися за вирішенням питання щодо отримання грошової допомоги по суті.

Крім того, Міністерство оборони України та ГУ ПФУ в Донецькій області не є суб`єктами отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, а тому між ними та заявницею не може бути ніякого спору про право на цю допомогу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду встановила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

Зазначені висновки викладені в постанові ВП ВС від 18.01.2024р. по справі № 560/17953/21.

За таких обставин, клопотання Міністерства оборони України та ГУ ПФУ в Донецькій області про залишення заяви без розгляду задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотань заінтересованих осіб про залишення заяви без розгляду відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чумак Ірина Миколаївна, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, Криворізька сільська рада, Міністерство оборони України задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт приналежності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до члена сім`ї загиблого військовослужбовця онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні загиблого військовослужбовця - онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2024 року.

Суддя С.А. Притуляк

08.08.24