______________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1644/13-ц
Провадження № 6/947/340/24
УХВАЛА

про відмову у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

29.07.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю представника стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого по справі №520/1644/13-ц за поданням головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стоянова Р.В., -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 року до суду звернувся представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 із заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , встановлене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2013 року по справі №520/1644/13-ц.

В обґрунтування поданої заяви зазначав, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням» позначає, з об`єктивної сторони, такі діяння (дії чи бездіяльність) особи, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна. роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Формальне зазначення державним виконавцем про ухилення боржника від виконання зобов`язань без надання підтверджуючих доказів не може достовірно свідчити про факт ухилення. Представник заявника зазначає, що невиконання рішення суду не може свідчити про ухилення боржника від його виконання. Крім того, згідно відомостей, які містяться в АСВП, наразі щодо ОСОБА_2 немає жодного відкритого виконавчого провадження. Представник заявника також зазначає, що наявність протягом тривалого часу не скасованого тимчасового обмеження у праві виїзду, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи вільне пересування.

Крім того, рішенням ГУ ДМС України в Одеській області №398 від 11.12.2023 року ОСОБА_4 чоловіку ОСОБА_2 , було заборонено в`їзд в України строком на 5 років. Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області №77 від 06.03.2023 року ОСОБА_4 було примусово повернуто до країни походження, а саме до Молдови, де він перебуває і сьогодні. У зв`язку з цим, у ОСОБА_2 є необхідність у виїзді за межі України з метою зустрічі із чоловіком, який не може в`їхати на територію України та з яким вона вже тривалий час не може побачитись через відповідні заборони.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

11.06.2024 року через систему «Електронний суд» від представника стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 надійшли заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в яких він просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 .

26.07.2024 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника.

У судове засідання, призначене на 29.07.2024 року з`явився представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_1 , який просив відмовити у задоволенні заяви.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 25.09.2009 року у справі №25/85-09-3422 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» 174 980 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 58 коп. заборгованості за кредитом, 33 994 (тридцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 77 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 20 179 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 69 коп. пені за порушення строку повернення кредиту, 2 835 (дві тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн. 24 коп. пені за порушення строку сплати відсотків за користування кредитом, 9 744 (дев`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн. 26 коп. штрафу від суми простроченого зобов`язання по кредиту, 1 699 (одну тисячу шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 74 коп. штрафу від суми простроченого зобов`язання по відсоткам, 2 514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 34 коп. державного мита, 315 (триста п`ятнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

06.10.2009 року на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2013 року у справі №520/1644/13-ц встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань за наказом Господарського суду Одеської області від 06.10.2009 року за №25/85-09-3422.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.04.2019 року по справі №25/85-09-3422 задоволено заяву ОСОБА_5 від 18.04.2019 року в частині вимоги про заміну стягувача у наказі від 06.10.2009 року та замінено стягувана - Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на його правонаступника - ОСОБА_5 .

Згідно відповіді Київського відділу ДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) на адвокатський запит №67990 від 17.05.2024 року виконавче провадження №47745918 з примусового виконання наказу №25/85-09-3422 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Фінростбанк» грошових коштів було завершене у зв`язку з винесенням постанови від 21.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, тобто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

У подальшому, у зв`язку із закінченням строку зберігання в архіві, вищезазначене виконавче провадження було знищено, що підтверджується протоколом засідання експертної комісії ПМУМЮ (м. Одеса) від 16.03.2023 року №3 та витягом з акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як випливає зі змісту наведеної ст.441 ЦПК України, є заходом забезпечення виконання судового рішення.

З аналізу наведеної норми процесуального законодавства випливає, що для застосування такого суворого заходу забезпечення виконавчого провадження необхідна наявність сукупності таких передумов, як: наявність невиконаного зобов`язання і обґрунтовані підстави вважати, що боржник ухилятиметься від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань шляхом виїзду за межі держави; застосування ж такого заходу не повинно бути свавільним.

Відповідно до ч.5, 8 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості. Також суду не надано доказів, що за час, який минув з дня постановлення ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (27.03.2013 року), останньою здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду». При цьому, неодноразово зазначалося, що на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є складовою права на справедливий суд та обов`язковою стадією процесу правосуддя, що визначено ст.6 Конвенції.

Отже, суд вважає, що обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету, діє з метою захисту прав стягувача, сприятиме виконанню рішення суду.

З огляду на викладене, з урахуванням не сплати боргу та наявності заборгованості, а отже, не виконання ОСОБА_2 зобов`язань згідно рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2009 року у справі №25/85-09-3422, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви останньої про скасування тимчасового обмеження у прав виїзду за межі України.

Відповідно до ч.8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 258-261, 441 ЦПК України, ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого по справі №520/1644/13-ц за поданням головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стоянова Р.В., - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.