КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/885/24
Провадження № 2/552/1351/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.05.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі :
Головуючого судді Турченко Т.В.,
При секретарі судового засідання Цимбалюк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
09.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані за даною адресою, проте більше року не проживають, їх речі відсутні. Реєстрація відповідачів порушує права позивача. Просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 12.02.2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження.
25.04.2024 року судове винесено ухвалу, якою закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зогаль О.М. не з`явилися. 20.05.2024 року від адвоката Зогаль О.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.
Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , як наймачу квартири державного житлового фонду, що знаходиться на балансі КП «ЖЕО №2» ПОР.
У квартирі АДРЕСА_1 , крім позивача, зареєстровані також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ст. 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Тлумачення ст.ст. 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
У той же час, згідно ч. 2 ст. 107 ЖК Української РСР, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідач, у свою чергу, має довести поважність причин непроживання у жилому приміщенні, існування відповідних перешкод для цього. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Згідно з ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлені законом строки.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі з 2013 року. Відповідач не довів поважності причин відсутності у спірній квартирі понад строки, встановлені законом.
З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають, житловим приміщенням не користуються, не несуть витрат, пов`язаних з утриманням квартири в належному технічному стані, не сплачують за житлово-комунальні послуги, особистих речей в квартирі не мають, його реєстрація змушує позивача оплачувати за них комунальні платежі, вінпідлягають визнанню таким, що втратили право користування житловим приміщенням.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення виготовлений 23 травня 2024 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко