провадження № 22-ц/824/7269/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 60 526, 69 грн.; 3% річних у розмірі 5 620, 13 грн.; інфляційні втрати у розмірі 28 395,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є споживачами житлово- комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , та, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 26 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 05 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, відповідачі отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за вищевказаною адресою на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг та договору від відповідача не надходило. 31 травня 2021 на офіційному сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та або/централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року), у зв`язку із чим, 01 липня 2021 вказаний договір вважається укладеним. Однак, відповідачі, в порушення умов договору та в порушення зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 60 526,69 грн. яка складається із: заборгованості з оплати за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 59 634,64 грн., заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 61 грн. 46 коп., заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 830 грн. 59 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Також, на підставі ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання боржниками оплати спожитих житлово-комунальних послуг, позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2023 року в сумі 60 526 грн. 69 коп., 3 % річних в сумі 4 513 грн. 03 коп., інфляційні втрати в сумі 21 604 грн. 92 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «АК «Київводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відхилених позовних вимог через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує про те, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» три відсотки річних у розмірі 1 107,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 790,98 грн. Зазначає, що розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат було здійснено окремо по кожному місяцю, як передбачено нормами чинного законодавства, а також вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, звертає увагу, що розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат було здійснено з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року, відповідно до якої з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Вказано, що позивачем з лютого 2022 року інфляційні втрати та три відсотки річних не нараховувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до довідки директора ПрАТ «АК «Київводоканал» від 15 серпня 2023 року у ОСОБА_3 станом на 30 червня 2023 року наявна заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 60 526,69 грн. (а.с.13).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2016 року по липень 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , числиться заборгованість за надані послуги у розмірі 59 634,64 грн., а також інфляційні втрати - 28 395,90 грн., три відсотки річних - 5 620,13 грн. (а.с.14-15).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, мотивував своє рішення тим, що розрахунок позивача є неналежним розрахунком сум інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки такий не відповідає нормам цивільного законодавства, оскільки представником позивача додано таблицю розрахунку боргу, інфляційних втрат і трьох відсотків річних за 2016-2023 роки по кв. АДРЕСА_3 , у якій фактично наведено розрахунок за період з травня 2016 року по липень 2023, при чому, обрахунок інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних здійснено на загальну суму заборгованості за 2016-2023 роки, а не помісячно за кожен місяць прострочки, як того вимагає закон. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних слід відмовити.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положення статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роз`яснює, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення лише в частині заявлених позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тобто співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі реалізував своє право на пред`явлення позову до відповідачів про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат як до власників квартири.

Перевіривши наданий розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2016 року по липень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат було здійснено на загальну суму заборгованості, а не помісячно, як того вимагає закон.

Крім того, позивачем при здійсненні вказаного розрахунку було також враховано положення постанови Кабінету Міністрів України №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року, відповідно до якої з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням.

Так, із надано розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем не здійснювались нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат починаючи з лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 28 395,90 грн., а також трьох відсотків річних - 5 620,13 грн.

При цьому, оскільки судом першої інстанції стягнуто 3% річних в розмірі 4 513,03 грн., а інфляційні втрати в сумі 21 604,92 грн., то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в суді апеляційної інстанції 3% річних в розмірі 1 107, 10 грн. (5 620, 13 - 4 513, 03) та інфляційні втрати в сумі 6 790,98 грн. (28 395, 90 - 21 604,92) відповідно.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду в цій частині прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняття рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн., при подачі апеляційної скарги - 4 026, 00 грн., що разом становить 6 710, 00 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення апеляційної скарги, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 710 грн., а саме по 2 236, 66 грн. з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат та стягнення судового збору скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», місце знаходження: вул. Лейпцизька, 1-а, м. Київ, ідентифікаційний код - 03327664, три відсотки річних у розмірі 1 107(одна тисяча сто сім) гривень 10 копійок та інфляційні втрати у розмірі 6 790 (шість тисяч сімсот дев`яносто) гривень 98 копійок та судовий збір у розмірі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 66 копійок з кожного з відповідачів.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», місце знаходження: вул. Лейпцизька, 1-а, м. Київ, ідентифікаційний код - 03327664, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 236 (дві тисячі двісті тридцять шість) гривень 66 копійок з кожного з відповідачів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.