Справа № 484/1447/24
Провадження № 2/484/733/24
Рішення

іменем України

(заочне)

17.05.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання - Завірюха В.Ю.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

встановив

14.03.2024 року до суду звернувся в інтересах позивачки ОСОБА_1 адвокат Шалару О.І. з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька.

В позові представник позивачки зазначає, з 05.02.2011 по 20.05.2016 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони проживали в окремих містах. Відповідач переїхав до м. Київ, позивачка з сином залишилась проживати в м. Первомайську Миколаївської області. 27.08.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 , та змінила прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ". Відповідно до виконавчого листа №484/969/16-ц, виданого 20.06.2016 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . Проте, відповідно до довідки розрахунку заборгованості аліментів, видану Святошинським відділом ДВС у м. Києві від 01.03.2024 року позивачка майже не отримує аліменти від відповідача у період з 17.03.2016 по 01.03.2024. Заборгованість відповідача на користь позивачки складає 233535,49 грн. Більше того, з моменту розлучення і на момент звернення позивачки до суду, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Згідно постанови державного виконавця від 06.04.2020 відповідач тимчасово обмежений у праві полювання, у праві вихзду за кордон та у праві керування транспортними засобами. Дитина проживає разом із позивачкою, яка несе усі витрати на утримання сина, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільного сина, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення. Позивачка має намір забезпечити повноціненне проживання та навчання сина в іншій країні, зокрема у Болгарії. Зокрема, це також пов`язано з воєнною агресією зі сторони російської федерації, неможливістю повноцінно відвідувати школу. Також це потрібно для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Позивачка неодноразово зверталась в усній формі з проханням надати дозвіл на виїзд сина на спортивні змагання з кікушин карате, але відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини, та рекомендує дитині після того, як виросте, побачити світ. Оскільки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, без згоди батька дитини із території України він виїхати не може, а нотаріально посвідчену згоду батько дитини не дає.

Враховуючи вищезазначені обставини позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка надала суду заяву в якій зазначила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судовий збір просить залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 05.02.2011 по 20.05.2016 року, актовий запис №107, який було розірвано згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.05.2016 року у справі №484/970/16-ц.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 31.05.2011 року, про що складено відповідний актовий запис №266, в якому зазначено в графі батько " ОСОБА_2 ", відповідач по справі, в графі мати - " ОСОБА_8 , позивачка по справі.

27.08.2016 року позивачка та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Первомайському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що в Книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний актовий запис №249, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

Згідно виконавчого листа №484/969/16-ц, виданого 20.06.2016 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.03.2016 року і до повноліття дитини. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Святошинському відділі ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №58743102.

Станом на 01.03.2024 року заборгованість за аліментами ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 складає 233535,49 грн. за період з 17.03.2016 по 01.03.2024, що підтверджується довідкою-розрахунком від 01.03.2024 у ВП №58743102. Крім того, згідно постанов головного державного виконавця Абакумової Н.І. від 06.04.2020 року у ВП №58743102 відповідача тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристрями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також пунктами 3, 4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків, за відсутності згоди другого з батьків, на підставі рішення суду, може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

У Постанові від 04.07.2018 у справі N 712/10623/17 (провадження N 14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 235/139/16-ц (N 6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У своїй Постанові від 04.07.2018 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Неможливість отримання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньому сину сторін на переконання суду суперечать законним правам і інтересам дитини. Будь - яких обмежень для реалізації права на виїзд за межі України неповнолітнього сина сторін не має.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, враховуючи, що при розгляді даної справи судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування за кордоном з метою повноцінного проживання та навчання суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Жодних доказів того, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька буде суперечити інтересам сина, чи буде порушувати його права, відповідач суду не надав.

Судові витрати, відповідно до заяви, позивачка бажає залишити за собою.

З урахуванням викладеного, тимчасовий виїзд ОСОБА_7 за кордон терміном до кінця військової агресії російської федерації в Україні і дії воєнного стану в Україні, за відсутності згоди батька - відповідача по справі, та надання на вказане дозволу суду, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

ухвалив

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у країни Євросоюзу, зокрема Болгарію, без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кінця військової агресії російської федерації в Україні і дії воєнного стану в Україні.

Заочне рішення може бути переглянуте Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_3 , виданий органом 4814;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 21.05.2024 року.

Суддя: