КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року

справа № 757/7514/23-ц

провадження № 22-ц/824/2978/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Київська міська рада, Київської міської державної адміністрації

третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року, постановлене під головуванням судді Волкової С.Я. у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Київської ради, Київської міської державної адміністрації про стягнення 403 691,00 грн матеріальної шкоди. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 21.11.2022 р. керувала автомобілем Mitsubishi Pajero державний знак НОМЕР_1 , під час зупинки для висадки пасажирів, яка відбулася біля житлового будинку на Кловському узвозі, 4 в м. Києві, на автомобіль впало дерево, через що відбулось пошкодження транспортного засобу. У зв`язку із наведеним просила стягнути солідарно з КМДА та КМР матеріальну шкоду в розмірі 403691,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що судом призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження, в той час як позивачем було заявлено клопотання про виклик та допит свідків. Вказує, що житловий будинок АДРЕСА_1 на Кловському узвозі до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

У відповіді Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради від 06.01.2023 року вказано, що межі прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 не визначені в установленому законом порядку. В матеріалах справи відсутня інформація та докази про балансоутримувача зелених насаджень, який повинен був доглядати за деревами, що ростуть на Кловському узвозі в м. Києві.

Вказує на ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача. Під час розгляду справи відповідачами не спростовано презумпцію своєї вини.

Судом першої інстанції не з`ясовано за ким закріплена земельна ділянка, на якій росло дерево, що впало на автомобіль позивача та не з`ясовано хто є балансоутримувачем зелених насаджень, що росли на земельній ділянці.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності доказів вини (дії чи бездіяльності) відповідачів, невідповідність їх поведінки вимогам, наведеним в актах відповідного законодавства щодо благоустрою та утримання зелених насаджень.

Колегія суддів повністю погодитись із таким висновком суду не може.

ОСОБА_1 , звертаючись із вимогами про стягнення з Київської ради, Київської міської державної адміністрації вказувала, що 21.11.2022 року на автомобіль ОСОБА_1 впало дерево, що відбулось біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта № 19/22 про оцінку транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Pajero, державний знак НОМЕР_1 , виконаного на замовлення ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 02.12.2022 року становить 399511,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦПК України).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право: звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до абз. 1 п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України, затверджених Наказом № 105 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року, балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Також, п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень.

Відповідно до відповіді Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.12.2022 року на адвокатський запит житловий будинок АДРЕСА_1 на Кловському узвозі до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не віднесений і комунальними підприємствами Печерського району не обслуговується. На даний час, відповідно до рішення загальних зборів співвласників, управителем житлового будинку АДРЕСА_1 на Кловському узвозі обрано Приватне підприємство «Расвєт-Інвест», яке наразі надає послуги з його обслуговування.

Водночас, доказів того, що прибудинкова територія, дерева та інші зелені насадження за адресою АДРЕСА_1 передавались на баланс Приватного підприємства «Расвєт-Інвест» чи балансоутримувачем є будь-яке інше підприємство не надано.

Оскільки, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить саме до відання виконавчого органу міської ради належить, однак останнім вищенаведене зроблено не було, тому обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди у розмірі 399511,00 грн, що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля, слід покласти на Київську місцеву державну адміністрацію.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 чт. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відтак сплачений позивачем судовий збір за подачу позову у розмірі 4036,91 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6055,36 грн підлягає відшкодуванню з Київської міської державної адміністрації.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві позивачем заявлено витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Крім того, в апеляційній скарзі позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником надано: договір про надання правової допомоги від 07.12.2021 року; ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Джумуратом В.М.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, враховуючи відсутність детального опису виконаних робіт, колегія суддів приходить до висновку про відшкодування із відповідача Київської міської державної адміністрації на користь позивача витрати на правничу допомогу, надану в судах першої та апеляційної інстанції, у розмірі 5000,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що позивачем сплачено 4180 грн за проведення експертизи про оцінку транспортного засобу, які також підлягають відшкодуванню із Київської міської державної адміністрації.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року скасувати. постановити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської державної адміністрації, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 403691,00 грн, судовий збір за подачу позову у розмірі 4036,91 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 6055,36 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 4180,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді