ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7525/24 Справа № 227/1083/24 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 227/1083/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

сторони:

позивач - Комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Здоровицею О.В. у місті Добропіллі Донецької області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради (надалі - КП «Добро») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії.

Позовна заява мотивована тим, що КП «Добро» надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Одноосібним власником квартири та споживачем послуг за даною адресою є ОСОБА_1 .

Станом на 01.02.2024 року за особовим рахунком відповідача сума заборгованості за надані послуги становить 29547,98 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Заочнив рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач КП «Добро» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушеня судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що матеріали не містять жодних документів, з яких суд міг би достовірно встановити хто ж є власником або наймачем вказаної квартири. Такими б доказами могли бути правовстановлюючі документи на квартиру, інформація з Державного реєстру нерухомого майна, інформація відповідних органів, з якої б вбачалось з ким був укладений договір найму щодо вказаної квартири (в разі якщо квартира відноситься до державного житлового фонду). При цьому, КП «Добро» було зазначено у позовній заяві, що одноосібним власником квартири та споживачем послуги за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (відповідач), та вважається таким який повиннен самостійно вносити плату нарахувань за надані послуги. Судом першої інстанції не було перевірено право власності відповідача на вищезазначену квартиру, що призвело до помилкового рішення.

Позивач додатково надає суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерумоме майно, яка підтверджує що саме ОСОБА_1 є односібим власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та акт постійного проживання відповідача за цією адресою, що також додатково підтверджує що саме ОСОБА_1 є споживачем послуги з постачання теплової енергії по вищезазначеній квартирі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Добро» Добропільської міської ради є юридичною особою, яка створена Добропільською міськрадою з метою задоволення потреб громади у наданні якісних послуг з постачання теплової енергії, що підтверджується рішенням Добропільської міської ради № 7/8-38 від 20.04.2016 року. Вказане підприємство діє на підставі Статуту та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15.09.2016 року.

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 457 від 12.09.2018 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого з 01.10.2018 в сумі 1125,55 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 32,76 грн з ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 476 від 25.10.2019 р. «Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське дозволено застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01.10.2018 в сумі 937,96 грн без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 27,30 без ПДВ (32,76 грн з ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 8 від 15.01.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку» встановлено з 01 лютого 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1138,76 грн без ПДВ (1366,51 грн з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 34,23 без ПДВ (41,07 грн з ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 323 від 30.07.2020 року «Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах містах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку інтернату для інвалідів та осіб похилого віку встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн без ПДВ (1430,72 грн з ПДВ).

З довідки відповідача про заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) вбачається, що станом на 01.02.2024 року заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії становить 29547,98 грн (а.с.6). Вказана заборгованість утворилась за період надання послуг: з01.11.2016 року по 01.05.2017 року, з 01.10.2017 року по 01.05.2018 року, з 01.10.2018 року по 01.05.2019 року, з 01.10.2019 року по 01.05.2020 року, з 01.11.2020 року по 01.05.2021 року, з 01.11.2021 року по 01.04.2022 року з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року з 01.11.2022 року по 01.04.2023 року з 01.11.2023 року по 01.02.2024 року

Зазначеним документом також підтверджується, що за надані послуги з теплопостачання в період з листопада 2019 року по квітень 2017 року включно здійнювалась оплата наданих послуг.

Позивач просив суд стягнути на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідача ОСОБА_1 , за період з 15.10.2016 року по 31.01.2024 року, у розмірі 29547,98 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки доказів, які б свідчили про те, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 позивачем взагалі не надано.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерумоме майно, ОСОБА_1 є односібим власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , отже ОСОБА_1 , як власник, зобов`язаний нести витрати по утриманні належного йому майна та є споживачем послуги з постачання теплової енергії по вищезазначеній квартирі.

Вказані обставини не заперечувалися відповідачем ОСОБА_1 , ані у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за централізоване опалення, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з відповідача, у визначеному позивачем розмірі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 7 570,00 грн, що відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року -скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради заборгованість заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , за період з 15 жовтня 2016 року по 31 січня 2024 року, у розмірі 29 547 (двадцять девять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради судові витрати понесені на оплату судового збору в сумі 7 570 (сім тисяч пятсот сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: