Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1330/23
номер провадження 2/695/205/24

23 квітня 2024 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
представника позивача адвоката Глущенка О.С.,
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної події,
Представник позивача адвокат Глущенко О.С. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ТДВ «Страхова група «Оберіг», про відшкодування матеріальної шкоди завданої під час дорожньо-транспортної події.
Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнень, позивач мотивує тим, що 09.12.2022р. о 16 год. 00 хв. на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя, 100 км + 430 м водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду із АЗС «Marshal», виконуючи поворот ліворуч, здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2023 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Accent застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» куди позивач у встановленому порядку звернулася із заявою про відшкодування збитків. Керуючись п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «Страхова група «Оберіг» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн.
Позивач наполягає, що вказаних коштів недостатньо для повного відшкодування заподіяної шкоди, акт огляду транспортного засобу, який був складений аварійним комісаром 15.12.2022р. позивачу наданий не був, а тому вона, через свого представника звернулась до судового експерта ОСОБА_5 та замовила висновок експерта за результатами судової авто-товарознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта від 12.05.2023р. за №31 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 09.12.2022р. складає 360 495.09 грн., а розмір матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в наслідок ДТП складає 390 038.09 грн.
За цих підстав, посилаючись на норми ст., ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 230 038 грн. 09 коп., що є різницею між оціненим розміром шкоди завданої під час ДТП у розмірі 390 038,09 грн. і страховим відшкодування у розмірі 160 000 грн.
Ухвалою судді від 09.05.2023р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.
06.06.2023р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позову вказуючи при цьому, що розмір заявлених збитків є безпідставно завищеним, адже автомобіль залишив місце ДТП своїм ходом, що вказує на незначні його пошкодження, крім того з часу ДТП пройшов тривалий проміжок часу, що позбавляє можливості визначення розміру завданої шкоди при натурному обстеженні, тому належним доказом розміру завданої шкоди в даній справі є акт огляду та висновок спеціаліста, складений на замовлення ТДВ «Страхова група «Оберіг».
Ухвалою суду від 17.11.2023р. підготовче провадження по даній справі закрито, призначено судове засідання.
У судовому засіданні представник позивача на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав у повному обсязі, вказуючи при цьому, що експертиза була виконана на замовлення позивача, оскільки при первісному огляді автомобіля представниками страхової компанії не було враховано ряд прихованих пошкоджень в наслідок ДТП, які можливо було виявити при детальному огляді автомобіля. Позивач отримав від страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн., однак вказаної суми недостатньо для повного відновлення транспортного засобу. Доводи відповідача, що автомобіль після ДТП пересувався власним ходом, а позивач могла отримати його пошкодження в іншому місці є необґрунтованими, оскільки автомобіль місце ДТП покинув на евакуаторі та весь цей час знаходиться у дворі позивача, оскільки самостійно пересуватися не може. Про проведення повторного огляду пошкодженого транспортного засобу відповідач повідомлявся належним чином, що стверджується відповідними доказами, які наявні у позивача, разом із тим його відсутність при проведенні експертом огляду транспортного засобу не може свідчити про порушення норм чинного законодавства. Відповідач своїм правом на подання доказів не скористався, жодних доказів, які могли б спростувати вказаний висновок експерта до суду не подав , а тому його доводи не є обґрунтованими.
У судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував повністю, вказуючи, що огляд пошкодженого транспортного засобу був проведений представниками страхової компанії, які виплатили кошти позивачу, достатні для відшкодування заподіяних збитків. Після ДТП сторони домовилися вирішити питання відшкодування шкоди мирним шляхом, однак в подальшому позивач почав вимагати кошти значно більші ніж заподіяні в дійсності збитки. Про проведення огляду транспортного засобу експертом за клопотанням позивача він не знав, вважає дійсними збитки ті, які встановлені експертами страхової компанії.
Представник третьої особи в жодне судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 09.12.2022р., близько 16 години 00 хвилин на 100 км + 430 м а/д «Бориспіль-Запоріжжя», керуючи автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду із АЗС «Marshal», виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі у зустрічному напрямку, в наслідок чого здійснив з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.
Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2023р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
На час пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3638580, ліміт відповідальності складає 160 000.00 грн та розмір франшизи складає 0 грн.
Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За повідомленням представника позивача вказаною страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у розмірі 160 000.00 грн, що не заперечується відповідачем, а тому суд, на підставі ст. 82 ЦПК України вважає вказану обставину такою, що не підлягає доказуванню.
Як вбачається із матеріалів справи ТДВ «Страхова група «Оберіг» не надала стороні позивача документів, на підставі яких визначала розмір матеріального збитку позивачу, однак виплатила страхове відшкодування в межах суми вказаного полісу.
З метою встановлення дійсного розміру заподіяного збитку стороною позивача була замовлена авто-товарознавча експертиза, за результатами проведення якої судовим експертом Старинцем М.В. було складено висновок №31 від 12.05.2023р.
За змістом частин першої та сьомої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
Відповідно до частини сьомої статті 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи, аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №372/1862/17.
З Висновку експерта №31 про результати проведення судової автотоварознавчої експертизи від 12.05.2023р., складеного судовим експертом Старинцем Миколою Васильовичем по заяві позивачки, убачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 390 038,09 грн.. При цьому із змісту вказаного висновку експерта вбачається, що розрахунок заподіяних збитків проводиться саме станом на 09.12.2022р., тобто станом на дату ДТП.
Вказаний висновок експерта є логічним та послідовним, сумнівів чи протиріч не викликає, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, а тому вказаний висновок експерта приймається судом як належний доказ. Жодних даних чи обставин, які викликали б сумніви у обґрунтованості вказаного висновку відповідачем суду повідомлено не було, доказів спростування розрахунків наведених у вказаному висновку відповідачем не надано.
Щодо доводів відповідача, що останній не запрошувався для участі у проведенні експертизи на замовлення позивачки, то представником позивача, у судовому засіданні вказувалось на наявність у нього підтвердження повідомлення відповідача про час та місце огляду автомобіля, крім того відповідачем суду не наведено обґрунтувань які саме обставини чи дані могли б вплинути на результати проведення вказаної експертизи у випадку присутності відповідача.
Тобто, фактично відповідач заперечуючи результати вказаної експертизи посилався лише на незгоду із результатами такої експертизи без зазначення будь-яких належних доказів на спростування доводів позивача.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданому позивачем висновку експерта, не спростував визначений розмір матеріального збитку, отже не довів, що такий визначено невірно, суд відхиляє також доводи щодо неналежності та недопустимості такого доказу як Висновок експерта №31 та вірного визначення у цьому висновку розміру матеріальних збитків, завданих позивачу.
Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування "більшої вірогідності", тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна шкода у загальному розмірі 360 495,09 грн., а з урахуванням сплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн. із з відповідача підлягає стягненню різниця між оціненим розміром шкоди завданої під час ДТП і страховим відшкодуванням, що становить 230 038 грн. 09 коп.
При цьому суд враховує, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Зважаючи на викладене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які підлягають повному задоволенню.
Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2300 грн. 38 коп.
Керуючисьст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної події задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 230 038 (двісті тридцять тисяч тридцять вісім) гривень 09 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень 38 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2024 року.

Суддя : Середа Л.В.