Справа № 204/1381/24
Провадження № 2/204/1767/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

1 травня 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

позивача ОСОБА_3

представник позивача Чабана А.Ю.

представник відповідача КлецьЛ.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник Чабан Андрій Юрійович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ) до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008) про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якого діє представник Чабан А.Ю. звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку у розмірі, компенсацію за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі у розмірі 13836,86 грн. та судові витрати по справу у розмірі 21 211,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .За своє життя ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством«Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова». Наказом від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 було звільнено з державного підприємства у зв`язку зі смертю. Як з`ясувалось, відповідач не провів з ОСОБА_7 остаточного розрахунку, не виплатив заробітну плату, заборгованість якої складає 101399 грн.В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з останнім не був проведений вчасно. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодовувати їй, як спадкоємиці середній заробіток за час затримки розрахунку належний її покійному чоловікові при звільненні за період з 21.07.2023 по січень 2024 в розмірі 70645,68 грн. Також у зв`язку з незаконними діями відповідача щодо своєчасного розрахунку при звільненні, їй як спадкоємиці належить до виплати компенсація за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі за період з 01.05.2021 по ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13836,86 грн. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з даними позовом .

Ухвалою суду від 16.02.2024 відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30).

Ухвалою суду від 28.03.2024 витребуваноу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання ухвали вказані документи були надані суду 01.05.2024 (а.с.68,73-167). Представник відповідача 14.03.2024 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинило фінансовою кризою в країні, розірвання контрактів з РФ, які складали питому вагу в загальній кількості, через що виникли великі фінансові збитки та відсутність обігових коштів. Крім того зазначив, що згідно довідки № 95 від 09.11.2023 сума невиплаченої заробітної плати становить 94801,00 грн. Заробітна плата за січень 2023 в розмірі 6598,00 грн. була виплачена на банківську карту позивача 19.09.2023. З приводу заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку представник підприємства також просив відмовити, у зв`язку з тим що право на одержання спадкоємцем виплат не входить середній заробіток. Витрати на правову допомогу також не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними доказами та є явно завищеними. У зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.32-35).

26.03.2024 представником позивача до суду надано відповідь на відзив. Позивач в судовому засіданні пояснила, що частково заборгованість по заробітній платі відповідачем була погашена в процесі розгляду справи, залишок складає94801,00 грн., яку просила стягнути з відповідача, а також середній заробіток у розмірі 70645,68 грн. та компенсацію за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі у розмірі 13836,86 грн., судові витрати .

Представник позивача Чабан А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив з урахуванням частково виплаченої позивачу заборгованості по заробітні платі стягнути з відповідача заборгованістьу розмірі 94801,00 грн., середній заробіток у розмірі 70645,68 грн., компенсацію за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі у розмірі 13836,86 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати, які були понесені позивачем за надані юридичні послуги у розмірі 20 000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволені позову відмовити у повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3041 (а.с.13).

Як вбачається із матеріалів справи, за своє життя ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується довідкою №65 від 05.09.2023 (а.с.15).

На підставі наказу №1026вк від 25.07.2023 ОСОБА_7 булоз вільнено з підприємства у зв`язку зі смертю з ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

31.01.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Маєвської М.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , на підставі якої було зареєстровано спадкову справу №41/2023, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.73-167).

Згідно довідки про склад спадкоємців, виданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу МаєвськоюМ.В. від 22.01.2024 вбачається, що єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с.12).

Відповідно довідки №95 від 09.11.2023 вбачається, заборгованість Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова»по заробітній платі та остаточного розрахунку перед ОСОБА_7 за період з травня 2021 по липень 2023 складає 94801,00 грн. (а.с.36).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_7 , відповідно до довідки № 96 від 09.11.2023складає 539,28 грн. (а.с.18).

Як вбачається із матеріалів справи, 19.09.2023підприємство здійснило частковий розрахунок заборгованості по заробітній платі з позивачем, а саме на банківську картку ОСОБА_3 було сплачено 6 598,00 грн., що не заперечує сама позивачка.

Відповідно до ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України).

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь позивача нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з травня 2021 по липень 2023 та остаточного розрахунку в розмірі 94801,00 грн., яка визначена без утримання податку з доходу фізичних осіб й інших обов`язкових платежів,а отже позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Щодо вимоги про стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

При цьому, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).

Великою Палатою Верховного Суду зробленому висновок у постанові від 30.01.2019 року (справа № 910/4518/16) де зазначено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24.03.1995 року N 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте, таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У свою чергу, статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до частини першої статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу, підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки до повного розрахунку за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, однак не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» та не належить до передбачених законодавством соціальних виплат в розумінні положень статті 1227 ЦК України.

Отже, спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07.02.2019 року у справі №752/17889/14-ц (провадження №61-7265св18) та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.08.2018 року у справі №825/3610/15-а (провадження №К/9901/23206/18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 з приводу стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат.

Відповідно до статті 34 Закону України компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 2 Закону України«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати`від 19.10.2000 із змінами, передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз статті 1227 ЦК України та положень Закону України«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»свідчить, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не входить до складу спадщини.

Крім того, слід зауважити, що у позовній заяві позивач наводить свій розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зазначені обставини свідчать про те, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати не була нарахована ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його життя, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення суми компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати не підлягають задоволенню, оскільки таке право ОСОБА_7 за життя не набув.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача витрат про надання правової вимоги у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

18.08.2023 між ОСОБА_3 та адвокатом Чабан А.Ю. укладено договір про надання правової допомоги АЧ №53/23 (а.с.65).

Відповідно до опису наданих послуг виконаних адвокатом за договором АЧ №53/23 від 18.08.2023 про надання правової допомоги, вбачається що адвокатом в межах цивільної справи була надана правнича допомога а саме: попередня правова оцінка обставин справи, консультація 1 год. вартістю 1000,00 грн.; аналіз документів по справі, визначення необхідної доказової бази - 3,5 год. у розмірі 4500,00 грн.; отримання інформації, яка має значення по справі - 4 год. вартістю 3500,00 грн.; виготовлення позовної заяви, додатків до неї та направлення її до суду - 8 год., у розмірі 11000,00 грн. Загальна вартість виконаних юридичних послуг складає 20 000,00 грн. (а.с.21).

Відповідно доч.4ст.137ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у розмірі 20 000,00 грн. є значно завищеною. Крім цього, збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки подання позовної заяви не вимагає спеціальних знань у сфері юриспруденції.

Згідно наданого платіжного доручення № Р24АD6337 від 01.12.2023 вбачається, що ОСОБА_3 здійснила переказ власних коштів за надання правової допомоги за договором АЧ №53/23 у розмірі 5000,00 грн. (а.с.22).

Крім цього, суд зауважує, що вартість складання позовної заяви про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку.

Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Крім того, відповідно дост.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.1).

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12-13,81,137,141, 259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 1219, 1227 ЦК України, ст.ст.47,116,117КЗпП України, суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник Чабан Андрій Юрійович до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі- задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованість по заробітній платі у сумі 94 801 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот одна) гривня 00 копійок, яка визначена без утримання податку з доходу фізичних осіб й інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача - адвокат Чабан Андрій Юрійович (адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 16, оф. 1 а);

Відповідач -Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», , (місцезнаходження: вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008);

Представник відповідача - Клець Леся Володимирівна, (місцезнаходження: вул. Криворізька, буд. 1, м. Дніпро, 49008). Повний текст рішення складено 13.05.2024.

Суддя: С.В.Чудопалова