ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/427/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/22786/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року, ухвалене суддею Марциновською І.В., повний текст якого складений 09 лютого 2024 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі за текстом ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та ОСОБА_2 укладений договір про надання фінансового кредиту № /757191 (далі за текстом Договір № /757191). Даний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_2 , що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

За умовами договору ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» надало відповідачу фінансовий кредит в межах суми 9000 грн, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

Сторони погодили, що невід`ємною частиною Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/. Підписанням цього Договору відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, а також підтвердила, що отримала від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №12082022, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором №/757191. Станом на 12.08.2022 заборгованість ОСОБА_2 за Договором становить 24975 грн, з яких: 9000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 15975 грн заборгованість за відсотками.

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021 у сумі 24975 грн.

Також 20.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі за текстом ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_2 укладений договір про надання фінансового кредиту № 19264-01/2022 (далі за текстом Договір № 19264-01/2022). Даний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_2 , що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

За умовами договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 3000 грн, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.

Сторони погодили, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі у на умовах фінансового кредиту, які розміщенні на сайтах Товариства https://www.zecredit.com.ua. Підписанням цього Договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє зміст, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

На думку позивача, указані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором № 19264-01/2022. Станом на 31.01.2023 заборгованість ОСОБА_2 за Договором становить 8175 грн, з яких 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 5175 грн заборгованість за відсотками.

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 19264-01/2022 від 20.01.2022 у сумі 8175 грн.

З цих підстав представник позивача просив позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2024 позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021 станом на 12.08.2022 у сумі 15750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень 17 копійок судового збору.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 1408 (одна тисяча чотириста вісім) гривень 83 копійки покладено на позивача.

Заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача адвокат Янчишин В.Й. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази належності відповідачу мобільного номеру телефону НОМЕР_1 , та вказаного рахунку НОМЕР_2 , враховуючи те, що цифри рахунку зашифровані, що позбавляє можливості встановити належність реквізитів саме відповідачу.

Крім того зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитних договорів ОСОБА_2 проходила верифікацію та що останній належать вищевказані номери телефонів, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення, а також відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів ОСОБА_2 .

Стверджує, що Договори не підписані ОСОБА_2 , оскільки не містять ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника.

Матеріали справи також не містять даних про те, що особа ОСОБА_2 була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису.

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_2 на отримання кредитних коштів.

Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцями виконані умови кредитних договорів та надано позичальнику ОСОБА_2 кредит, оскільки відсутні будь-які докази, що платіжна картка, на яку перераховано кошти, належить останній.

Враховуючи те, що кредитний договір №/757191 від 11.12.2021 є неукладеним, тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно ОСОБА_2 не є зобов`язаною особою перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цими кредитними договорами, відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

Крім того апелянт вказує, що ні в договорі факторингу №12082022, ні у акті прийому-передачі (а.с.12) до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 не вказано про кредитний договір №/757191 від 11.12.2021, що позбавляє можливості встановити перехід права вимоги.

Суд, посилаючись на витяг з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, не врахував, що даний витяг не містить підписів посадових осіб і відтиску печаток сторін угоди, а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Також зі змісту Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 вбачається, що ціна продажу це сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється п.3.3 цього договору.

Разом з тим заявник надав суду копію Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 не в повному обсязі, що позбавляє суд можливості належно та у повній мірі сприймати зміст цього документу, а також встановити істотні умови такого договору, в тому числі зобов`язання нового кредитора перед первісним кредитором щодо здійснення оплати за придбання права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_2 за Договором.

Так само заявник не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» кошти за передані права вимоги за Договором факторингу №12082022 від 12.08.2022. Зокрема, відсутній платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів.

Указані обставини свідчать про те, що заявник не довів, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до умов Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 та договору факторингу №3101202 від 31.01.2022 набуло право вимоги до позичальників ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», в тому числі і до ОСОБА_2 .

Таким чином вважає, що позивач не довів суду, що виконав умови Договорів факторингу №12082022 від 12.08.2022, №3101202 від 31.01.2022, є правонаступником ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та набув право вимоги до ОСОБА_2 за Договором.

Крім того просить стягнути з позивача 8000 грн витрат на правничу допомогу, яку понесла ОСОБА_2 за розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

10.05.2024 року до Тернопільського апеляційного суду через ЄСІТС від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. До пояснення також було долучено копію платіжного доручення від 15.08.2022 року №18618 про переказ коштів від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримувачу ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» на суму 2 282 279.72 грн, а також копію реєстру боржників, в якому, серед інших, зазначена ОСОБА_2 , які позивач просив долучити до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2024 року оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, зокрема, що стосується договору № /757191 від 11 грудня 2021 року, тому колегія суддів в іншій частині вказане рішення суду не переглядає. Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021, укладеного між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 , Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в межах суми 9000 грн, строком на 30 днів, тобто до 09.01.2022 на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 912.5% річних від суми кредиту в розрахунку 2.5% на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору) (а.с. 6).

Відповідно до п.1.8 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.eurogroshi.com.ua.

Згідно з п.6.1 Договору сторони погодили, що такий договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами п.п.6.6, 6.7 Договору підписанням цього Договору відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, а також, що отримала від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021 підписана сторонами за допомогою електронних підписів, а саме: директором ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» Каплуновою Т.С. (одноразовий ідентифікатор EKG123) та ОСОБА_2 (одноразовий ідентифікатор R78843) (а.с.6 зв.бік).

П.1.4 Договору № /757191 встановлено, що кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом, якою згідно з реквізитами Клієнта є рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до п.2.1 Договору № /757191 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021, який є невід`ємною частиною договору, сторонами погоджені графік платежів та орієнтовна сукупна вартість кредиту: кредит 9000 грн строком на 30 днів, фіксована процентна ставка за день користування 2.5%, що становить 6750 грн, разом до плати 15750 грн (а.с.7).

Указаний Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №/757191 від 11.12.2021 підписаний ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису шляхом одноразового ідентифікатора R78843.

Згідно з інформаційною довідкою №1324/08 від 31.08.2023, виданою ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с.9), 11.12.2021 через платіжний сервіс «Platon» була успішно проведена транзакція на суму 9000 грн на карту № НОМЕР_2 .

12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №12082022 (а.с.10-11), відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі (а.с.12) та витягу з реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 (а.с.13) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором №/757191 у сумі 24975 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9000 грн; заборгованість за відсотками 15975 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №/757191 за період з 12.08.2022 до 30.09.2023 заборгованість відповідача станом на 30.09.2023 становить 24975 грн, з яких: 9000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15975 грн заборгованість за відсотками (а.с.14). При цьому за вказаний період заборгованість не збільшувалась, додаткові суми відповідачу не нараховувались та фактично така заборгованість є заборгованістю, що існувала і на момент укладення договору факторингу №12082022 від 12.08.2022.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним вище кредитним договором в сумі 15750 грн суд першої інстанції виходив з доведення факту укладання між позивачкою та відповідачем кредитного договору № /757191 від 11.12.2021, а також наявності в неї непогашеної заборгованості за цим договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про доведеність позовних вимог щодо укладення між позивачем і відповідачкою кредитного договору №/757191 від 11.12.2021 та сумою заборгованості в розмірі 15750 грн, однак дане рішення суду в цій частині підлягає скасуванню за відсутності підстав для стягнення вказаної заборгованості на користь позивача, з огляду на наступне.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису кредитного договору №/757191 від 11 грудня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів ОСОБА_2 , докази належності відповідачу мобільного номеру телефону НОМЕР_1 та вказаного рахунку НОМЕР_2 , враховуючи те, що цифри рахунку зашифровані, що позбавляє можливості встановити належність реквізитів саме відповідачу, а також, що під час укладення кредитного договору ОСОБА_2 проходила верифікацію, на думку колегії суддів є безпідставними.

Матеріалами справи та судом першої інстанції належним чином встановлено, що як сам кредитний договір із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідачки, в тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду, місця прописки та проживання, мобільного номеру телефону, рахунку позичальника, так і Додаток до договору №/757191 від 11.12.2021 року про надання фінансового кредиту від 11.12.2021 року, а також інформація щодо умов кредитування підписані електронним підписом ОСОБА_2 R78843.

Крім того, з інформаційної довідки № 1324/08 від 31.08.2023, виданої ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с.9) вбачається, що 11.12.2021, тобто того ж дня, через платіжний сервіс «Platon» була успішно проведена транзакція на суму 9000 грн. на карту № НОМЕР_2 , яка вказана в кредитному договорі.

Підстав вважати, що рахунок № НОМЕР_2 , який зазначений у кредитному договорі, не належить відповідачці, у колегії суддів нема, з огляду також на те, що відповідачкою протягом розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанцій не долучено жодного доказу, зокрема виписки (довідки) про відсутність у АТ КБ «ПриватБанк», як банку емітенту, вказаного в інформаційній довідці вище, картки з аналогічними даними, або доказів, які б підтверджували відсутність надходжень на цей рахунок коштів в сумі 9000 грн 11.12.2021 року, враховуючи також і той факт, що доступ до цього рахунку може мати лише відповідач.

Однак, окрім відзиву та апеляційної скарги на рішення суду, відповідачкою будь-яких доказів на спростування доводів позивача до суду не надано.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Тобто, коли позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

У відповідності до ч.3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання колегії суддів, наявні вище та належним чином досліджені судом першої інстанції докази свідчать про укладення кредитного договору №/757191 від 11.12.2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та наявність у відповідачки заборгованості.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що стосуються переходу права вимоги за кредитним договором №/757191 від 11.12.2021 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №12082022 від 12.08.2022.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Також розмежування розглядуваних договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 ЦК України). Оскільки факторинг визначено пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При цьому Суд резюмував, що факторинг є правочином, який характеризується тим, що:

а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором);

б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги);

в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника;

г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату;

д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо;

е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 12082022 (а.с.10-11), відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників.

Разом з тим, вказаний вище договір факторингу долучений до матеріалів справи не в повному обсязі, зокрема позивачем було долучено лише перших три сторінки договору, які включають неповних два розділи щодо предмету договору та гарантій, а також 4-ту сторінку, яка містить частково 9-й та 10-й розділи щодо місцезнаходження та реквізитів сторін.

Згідно зі вступною частиною вказаного договору, в частині визначення термінологій вказано, що: «Ціна Продажу» сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту після підписання Сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Боржників на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється в п.3.3 цього Договору.

Однак, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи повної редакції вказаного договору, суд позбавлений можливості надати оцінку виконання умов цього договору та, як наслідок, встановити належним чином перехід права вимоги за спірним кредитним договором до позивача.

Крім того, позивачем до позовної заяви не долучено реєстру боржників, з якого можна було б встановити боржника за кредитним договором, зокрема відповідачку ОСОБА_2 , натомість позивачем долучено лише витяг з Реєстру боржників про заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №/757191 в сумі 24975 грн, при цьому підписаний та скріплений печаткою лише ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», однак без підпису і печатки ТОВ «КУ «Європейська кредитна група».

Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц дійшов висновку, що у разі, якщо в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором це є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником.

Разом з тим суду не надані докази на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Що стосується направленого до Тернопільського апеляційного суду письмового пояснення позивача, до якого також було долучено копію платіжного доручення від 15.08.2022 №18618 про переказ коштів від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримувачу ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на суму 2 282 279.72 грн, а також копію реєстру боржників, в якому, серед інших, зазначена ОСОБА_2 , які позивач просив долучити до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12.08.2020 року у справі N 704/192/18.

Разом з тим, представник позивача не просить поновити строк на подання відповідних доказів, а також не наводить у своїх поясненнях будь-яких аргументів щодо об`єктивних причин, які перешкоджали надати зазначенні докази до суду першої інстанції разом з позовом та під час розгляду справи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Однак такого клопотання матеріали справи не містять. Поважних та об`єктивних причин неподання доказів в строки позивачем не зазначено, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про долучення доказів.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені апеляційним судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог, із постановленням в цій частині нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні позову.

Що стосується витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_2 понесла в суді апеляційної інстанції, то колегії суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4)доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

У своїй апеляційній скарзі адвокат Янчишин В.Й., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просив стягнути з позивача 8000 грн витрат на правничу допомогу, долучивши до апеляційної скарги договір про надання правничої допомоги від 26.02.2024, а також Акт виконаних робіт №1 від 05.03.2024, відповідно до якого ним надано послуг на 8000 грн, з яких 6000 грн - вартість підготовки та подання апеляційної скарги та 2000 грн - представництво інтересів у Тернопільському апеляційному суді.

Відповідно до п.4.1 договору його сторони узгодили погодинну оплату, вартість якої становить 1000 грн за годину.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу, представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у письмових поясненнях зазначив, що підстав для стягнення вказаної адвокатом суми 8000 грн не вбачає. Крім того вказує, що саме документально підтверджені витрати на правову допомогу можуть бути підставою для стягнення таких витрат.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 виклав правову позицію, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів, враховуючи обсяг наданих адвокатом Янчишиним В.Й. послуг, керуючись принципами реальності, розумності та співмірності судових витрат, а також того, що розгляд справи проводився у спрощеному порядку без виклику сторін, у зв`язку з чим з Акту виконаних адвокатом робіт слід виключити посилання на представництво інтересів у Тернопільському апеляційному суді в сумі 2000 грн, із врахуванням пропорційності задоволених вимог апеляційної скарги, вважає, що з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 слід стягнути 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 141, 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрати на професійну правову допомогу в сумі 3000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги в сумі 956.38 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді