ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 401/2164/22

провадження № 22-ц/4809/737/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергія Сергійовича, Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»,

третя особа Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2024 року у складі судді Іващенко В.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергія Сергійовича, Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивачів: Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позову зазначали, що 12.04.2013 між ПАТ «Український інноваційний банк» (Укрінбанк) і ТОВ ТВФ «Форт-2» був укладений кредитний договір №20136, за умовами якого банк надав товариству позику в сумі 800 000,00 гривень. Кредитний договір був забезпечений іпотекою згідно договору №20136/S-1, за яким житловий будинок і земельна ділянка в АДРЕСА_1 , що належать позивачам були передані в іпотеку банку.

Позивачі зазначали, що їм стало відомо, що 28 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки були внесені зміни, згідно з якими іпотекодержателем виступило ПАТ «Українська інноваційна компанія» нібито як правонаступник ПАТ «Укрінбанк».

Також зазначали, що за результатами розгляду справ за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 21.08.2018 за іпотечним договором від 12.04.2013 та за позовом ТОВ ТВФ «Форт-2» до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про визнання недійсним договору від 27 червня 2017 року про відступлення права вимоги, судом зроблено висновки, що правочину між ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ «Укрінком» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також, іншої, передбаченої ст.512 ЦК України, зміни кредитора не доведено. ПАТ «Укрінком» не є належним іпотекодержателем за іпотечним договором №20136/S-1 від 12 квітня 2013 року.

Вказували, що ПАТ «Укрінбанк», як іпотекодержатель в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки відомостей стосовно особи іпотекодержателя - іншої особи, яка такою не являється, порушує обов`язки позивачів як іпотекодавців за іпотечним договором.

Вважає, що рішення нотаріуса щодо включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей про іпотекодержателя «Укрінком» стосовно нерухомого майна, яке належить позивачам є неправомірним і підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини, просили скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи С.С. про включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки як іпотекодержателя ПАТ «Українська інноваційна компанія», щодо іпотеки нерухомого майна житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2024 року позов задоволено.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи Сергія Сергійовича про включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки як іпотекодержателя публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», , індексний номер 161461790 від 28 березня 2019 року, номер запису про іпотеку 651017, стосовно іпотеки нерухомого майна - житлового будинку, площею 332,8 кв.м. і земельної ділянки за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вулиця 8-го березня, 83.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ПАТ «Українська інноваційна компанія» в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішенням суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Вказує, що ПАТ «Укрінбанк» було перейменовано на ПАТ «Укрінком», а пізніше на ПАТ «Українська інноваційна компанія» у зв`язку з чим було внесені відповідні зміни у статут цієї юридичної особи щодо видів її діяльності. ПАТ «Українська інноваційна компанія» має ідентифікаційний код юридичної особи 05839888 такий же, як іпотекодержателя за Іпотечним договором, укладеним із позивачами - ПАТ «Укрінбанк».

ПАТ «Укрінком» має всі ті самі права та обов?язки, зокрема й щодо кредитних договорів, що мав ПАТ «Укрінбанк» (за виключенням тих, які може мати виключно банківська установа), адже це та сама юридична особа лише з іншою назвою.

Вважає посилання позивачів на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній справі правові висновки зроблені за встановлення інших обставин справи, а жоден з учасників справи № 401/2164/22, включаючи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Укрінком» не був учасником справи № 925/698/16.

Зауважує, що внаслідок скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора, права іпотекодержателя на предмет іпотеки буде поновлено за попереднім іпотекодержателем ТОВ Фінансова компанія «ЄВРОІНВЕСТ», однак це не призведе до поновлення порушеного права позивачів, тому вважає неналежним обраний позивачами спосіб судового захисту порушеного права.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_3 зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Посилається на доводи анлогічні тим, що зазначені в позові. Зокрема вважає, що з огляду на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, безпідставними є посилання представника відповідача на те, що ПАТ «Укрінбанк» і ПАТ «Укрінком» є однією юридичною особою.

Вказуєє, що на теперішній час предмет іпотеки не відчуджений на користь третіх осіб, а тому позивачі обрали належний та ефективний спосіб захисту свого цивільного права.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ПАТ «Укрінбанк» у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення суду ухвалене без повного та належного дослідження обставин справи. Звертає увагу, що позивачами неправильно визначено склад учасників справи, зокрема відповідачів, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що скасування реєстраційної дії по зміні особи іпотеко держателя ПАТ «Укрінкомпанія» має відбуватися виключно з одночасним поновленням прав іпотеко держателя ПАТ «Укрінбанк».

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Згідно іпотечного договору №20136/S-1 від 12 квітня 2013 року, укладеному між ПАТ «Укрінбанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_4 , який діє від імені неповнолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як іпотекодавців, останні передали в іпотеку житловий будинок і земельну ділянку в АДРЕСА_1 , в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12 квітня 2013 року укладеним між ПАТ «Укрінбанк» та ТОВ ТВФ «Форт-2» (т.1 а.с.5-10).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 28 березня 2019 року вбачається, що іпотекодержателем за іпотечним договором №20136/S-1 від 12 квітня 2013 року укладеному між ПАТ «Укрінбанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_4 , який діє від імені неповнолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як іпотекодавців, значиться ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Реєстрація змін іпотеки була проведена 28 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. - видалено іпотекодержателя ТОВ Фінансова компанія «Євроінвест», додано іпотекодержателя ТОВ «Українська інноваційна компанія».

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Українська інноваційна компанія» Богушко О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивачів ОСОБА_3 заперечив проти апеляційної скарги рішення суду просив залишити без змін.

14.05.2024 представник ПАТ «Укрінбанк» Пиріг О.В. подала до апеляційного суду через систему «Електронний суд» заяву про відкладення розгляду справи, у зв?язку із її зайнятістю в інших судових засіданнях та призначення подальшого розгляду справи в режимі відеоконференції.

Зазначену причину неявки представника ПАТ «Укрінбанк» суд визнає неповажною, оскільки товариство, як юридична особа не позбавлене можливості направити в судове засідання іншого представника, який не зайнятий в судовому процесі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що ПАТ «Укрінбанк» не відступало прав вимоги за кредитним договором від 12 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «Укрінбанк» та ТОВ ТВФ «Форт-2», в тому числі і не укладало правочинів стосовно іпотечного договору від №20136/S-1 від 12 квітня 2013 року, на користь третіх осіб, а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., при внесенні відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не мав підстав приймати рішення про включення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки як іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 3 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Вчиняючи нотаріальні чи реєстраційні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної чи реєстраційної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин.

Вказана правова позиція Верховного Суду є сталою та незмінною протягом тривалого часу, зокрема вона викладена у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19), від 03 лютого 2022 року у справі № 403/15307/12 (провадження № 61-18872св21).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є: власник, інший правонабувач, сторона правочину у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки.

Отже, заявником щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття відповідного обтяження може бути іпотекодержатель відповідного майна.

За таких обставин належним відповідачем у цьому спорі є іпотекодержатель належного позивачам будинку.

Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2022 року у справі № 591/4655/20 (провадження № 61-15734св21), від 11 січня 2023 року у справі № 645/6452/20 (провадження № 61-16787св21).

Таким чином, нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, а лише відповідно до вимог статті 53 ЦПК України може бути залучений до участі у справі у якості третьої особи.

Водночас, зазначивши в рішенні про те, що ПАТ «Укрінбанк» не укладало правочинів стосовно іпотечного договору від №20136/S-1 від 12 квітня 2013 року на користь третіх осіб, суд першої інстанції не залучив зазначену юридичну особу до участі у справі як відповідача. Останній брав участь у справі як третя особа без самостійних вимог.

Процесуальні права, передбачені ЦПК України, третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес, права відповідача значно ширші ніж права третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК).

Оскаржуваним рішенням, суд першої інстанції вирішив питання про права ПАТ «Укрінбанк», що не був залучений до участі у справі як належний відповідач.

Суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії апеляційного розгляду ініціювати питання про притягнення до участі у справі інших співвідповідачів чи заміну первісних відповідачів належними.

Питання про залучення належного співвідповідача судом не вирішувалось, оскільки таке клопотання позивачі не заявляли.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)).

Також, незалучення до участі у розгляді справи ТОВ ТВФ «Форт-2», яке є стороною кредитного договору (боржником), зобов`язання якого перед ПАТ «Укрінбанк» забезпечено іпотечним майном, власниками якого є позивачі і тому має певний ступінь заінтересованості, свідчить про неповне встановлення обставин справи та як наслідок ухвалення передчасного рішення.

Оскільки позивачі не пред`явили позов до належного відповідача колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав, не аналізуючи спір по суті.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення ухвалено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з позивачів на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» підлягає стягненню по 908 грн. 00 коп. з кожної судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» по 908 грн. 00 коп. з кожної судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний