Справа № 583/688/23
10 травня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Логвиненко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа: Охтирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,
17.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, в якому просить визнати його ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесеного Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відомості про батька дитини - ОСОБА_3 ; зобов`язати Охтирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідні зміни, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінивши прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . Свої вимоги мотивує тим, що з січня 2018 р. по 24.02.2022 р. спільно проживав з відповідачкою ОСОБА_2 як чоловік та жінка без укладення шлюбу. За час спільного проживання у них з відповідачкою ОСОБА_2 народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент оформлення документів про народження старшого сина ОСОБА_8 він (позивач) працював за межами міста, тому відповідачка самостійно зареєструвала народження першої спільної дитини. Оскільки народження сина відбулося лише через 5 місяців після розірвання шлюбу ОСОБА_2 з її колишнім чоловіком ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження сина дані про батька дитини відповідачка зазначила свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 . В подальшому народився другий син ОСОБА_9 , народження якого було зареєстровано спільно з відповідачкою та він (позивач) записаний батьком дитини. Після повномасштабного вторгнення 24.02.2022 р. військ російської федерації до України та початком бойових дій в м. Охтирка його цивільна дружина ОСОБА_2 разом з дітьми за його згоди виїхала до Республіки Чехія, де отримала статус біженця. Під час його телефонного спілкування з відповідачкою ОСОБА_2 остання повідомила, що знайшла собі нового чоловіка, а тому вирішила припинити з ним (позивачем) подальші стосунки. На пропозицію добровільно внести зміни до свідоцтва про народження сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши саме його батьком дитини, ОСОБА_2 відповіла відмовою, тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, відзиву не подали, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Представник третьої особи - Охтирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася. В письмовій заяві просить розглянути справу без участі представника відділу.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25.10.2006 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 67).
Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2018 р. № 583/3054/18 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 70-71).
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією актового запису про народження № 45 від 16.02.2019 р. (а.с. 62).
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 25.04.2023 р. державна реєстрація народження ОСОБА_4 проведена відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 60-61).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (стаття 129 ЦК України).
Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною.
Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 88 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиляння або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.10.2023 р. за клопотанням позивача призначено по справі судову генетичну експертизу (ДНК), на вирішення якої поставлено питання: «Чи є позивач по даній справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?». Зобов`язано сторони: відповідачку ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивача ОСОБА_1 прибути одночасно у визначений час до експертної установи для відібрання зразків. Попереджено ОСОБА_2 про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені статтею 109 ЦПК України.
Копії зазначеної ухвали та клопотань експерта про необхідність явки сторін для проведення експертизи направлялись судом на адресу реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_2 , яка була надана відділом з питань державної реєстрації Охтирської міської ради.
ОСОБА_2 повідомлялась про розгляд справи в суді першої інстанції з наголошенням на обов`язковості її явки до суду, призначення судової експертизи, необхідність явки для проведення експертизи, всіма можливими способами: як направленням на поштову адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , так і в телефонному режимі.
Однак, не дивлячись на всі можливі дії суду, ОСОБА_2 разом з дитиною не з`явилася до експертної установи для забору біологічних зразків, що унеможливило проведення судової генетичної (ДНК) експертизи.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 обізнана про розгляд Охтирським міськрайонним судом Сумської області справи щодо визнання батьківства ОСОБА_1 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлює значення для вирішення спору результатів судової генетичної експертизи, а також наслідків неявки матері та дитини для її проведення, причин неможливості явки до експертної установи для забору біологічних зразків не повідомила, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків ухилення відповідачки від явки з дитиною для проведення експертизи, передбачених статтею 109 ЦПК України.
Відповідно до довідки квартального комітету «Левадний» від 13.02.2023 р. №36 ОСОБА_1 з вересня 2018 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з сім`єю: дружиною ОСОБА_2 , падчеркою ОСОБА_10 , синами: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про народження від 15.02.2023 р. у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).
Позивачем до матеріалів справи додано фотознімки, на яких позивач зображений разом із дітьми (а.с. 13-18).
Допитані у суді свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік та жінка з 2018 року. У 2019 році у них народився син ОСОБА_15 , а в 2020 році у них народився другий син ОСОБА_9 . Сторони разом із дітьми: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проживали як сім`я, вели спільне господарство, позивач сприймався відповідачкою ОСОБА_2 як батько її дітей синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_1 дбав про своїх дітей, виховував та утримував їх. Також разом з ними проживала дочка відповідачки ОСОБА_2 від іншого шлюбу, яку вони вдвох також виховували та утримували.
Отже, судом встановлено, що батьківство ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами, а також встановлено наявність підстав для застосування наслідків, передбачених статтею 109 ЦПК України (у справі призначалася експертиза, на яку відповідач разом з сином не з`явилася) у зв`язку з ухиленням відповідачки від проведення експертизи, що призвело до неможливості проведення генетичної експертизи, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення, що позивач є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визнання батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 645/1098/18).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню, так як це відповідає найкращим інтересам дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 125, 126, 129 СК України, ст. ст. 12-13, 78-81, 108-109, 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джамбул Казахстан, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виключити із актового запису № 45 від 16 лютого 2019 року, складеного Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як батька дитини.
Внести зміни до актового запису № 45 від 16 лютого 2019 року, складеного Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: зазначити батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джамбул Казахстан, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України. Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 20.05.2024 р.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова