ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Суми

Справа №592/3458/23

Номер провадження 22-ц/816/803/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Служенко Ольги Вікторівни на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого у м. Суми, -

в с т а н о в и в :

20 березня 2023 року ОСОБА_1 та її представник адвокат Вовк О.В. звернулися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 27302,07 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Позов мотивовано тим, що 08 жовтня 2022 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем не надав перевагу автомобілю позивачки та скоїв зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 жовтня 2022 року відповідача визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), вартість відновлюваного ремонту склала 101127,25 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,5), сума страхового відшкодування склала 50223,93 грн. Однак, фактична сума понесених позивачкою витрат на евакуацію, проведення ремонтних робіт, заміну вузлів та агрегатів склала 70526,00 грн, тобто різниця між фактично понесеними витратами та сумою страхового відшкодування складає 27302,07 грн. Крім того, заявниці була завдана моральна шкода, яку вона оцінила в 15000 грн.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 27302,07 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн та судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Служенко О.В. просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що замість звіту про оцінку вартості матеріального збитку після дорожньо-транспортної пригоди надано протокол технічного огляду, в якому відсутня інформація про автомобіль та власника. Крім того, відсутні докази оцінки розміру заподіяної шкоди, тобто страховий акт оцінювання пошкодженого автомобіля, та розрахунок страхового відшкодування на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності із зазначенням суми страхового відшкодування, що свідчить про те, що позивачкою самостійно розрахована сума понесених витрат. Вважає, що розмір завданих збитків не перевищує ліміт відповідальності страховика, який згідно полісу становить 130000 грн. Також відсутні докази узгодження між страховиком та позивачкою розміру та способу здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки завданих збитків чи експертизи пошкодженого майна, а матеріали справи не містять доказів звернення позивачки до страховика з вимогою відшкодувати спірну суму завданої шкоди. На думку представника, позов мав бути заявлений до третьої особи. Звертає увагу суду на письмові докази, якими позивачка підтверджує вартість ремонту, зокрема на неналежні докази: товарні чеки без номеру, видаткові накладні та акт наданих послуг без підтверджуючих товарних чеків, а також відсутність доказів заміни деяких пошкоджених елементів, вартість яких включена до розміру збитків. Зазначає, що позивачка не довела заподіяння їй моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Вовк О.В. просить скаргу залишити без задоволення.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 жовтня 2022 року о 18 год. 45 хв. в м. Суми по вул. Білопільський Шлях, 19, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Lexus LS460», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з АЗС «ANP» не надав перевагу транспортному засобу NISSAN Juke, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась по вул. Білопільський шлях та скоїв з нею зіткнення.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Lexus LS460», д.н.з. НОМЕР_1 , тобто ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», поліс № 207685501.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 жовтня 2022 року у справі № 592/7380/22 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8).

ОСОБА_1 зверталася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у відповідь на яку позивачці було призначено та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 50223,92 грн.

Як вбачається з Акту № 1210 про прийняття виконаних робіт від 12 жовтня 2022 року та товарного чеку № 105 від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 оплатила евакуацію автомобіля з місця пригоди в сумі 1650 грн, сплатила за послуги станції технічного обслуговування 1500 грн, придбала шину вартістю 3880 грн, запчастини на суму 5700 грн, 30271 грн, 9926 грн та 3850 грн (а.с. 18-20).

Також ОСОБА_1 оплачені послуги по проведенню ремонту авто згідно Акту надання послуг № 5 від 09 листопада 2022 року на суму 20749 грн (зворот а.с. 20).

Разом матеріальні витрати позивачки на відновлення пошкодженого автомобіля склали 77526 грн, а за вирахуванням суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 50223,93 грн, різниця не відшкодованих витрат становить 27302,07 грн.

ОСОБА_2 зверталась до відповідача з листом-вимогою про компенсацію різниці між сумою страхового відшкодування та фактичними витратами на ремонт автомобіля у розмірі 27302,07 грн (а.с. 33-36), проте відповіді від відповідача не надійшло.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів узгодження між позивачкою і страховиком розміру та способу здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки завданих збитків чи експертизи пошкодженого майна. Водночас, відповідачем не спростовано розмір заподіяної матеріальної шкоди, який становить різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивачки без урахування коефіцієнта фізичного зносу та страховою виплатою у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу деталей.

Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачці була заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд взяв до уваги матеріальний стан сторін у справі, душевні страждання позивачки, зумовлені обставинами взаємодії зі страховою компанією відповідача та її небажанням здійснювати страхове відшкодування у обсязі, достатньому для відновлення пошкодженого внаслідок пригоди транспортного засобу, значний проміжок часу, впродовж якого позивачка не мала можливості використовувати належний їй транспортний засіб за призначенням, необхідність залучення адвоката для захисту порушених прав, потребу звернення до суду. Відтак, урахувавши принципи розумності, виваженості, справедливості та вимоги чинного законодавства, суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 10000 грн, яку вважав справедливою сатисфакцією душевних переживань, завданих пошкодженням майна.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Місцевий суд, урахувавши висновки суду касаційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У зв`язку з викладеним вище доводи апеляційної скарги про те, що позов у спірних правовідносинах мав заявлятися до третьої особи є безпідставними. Страховик виконав передбачене договором та законом зобов`язання перед позивачкою.

Як правильно встановив суд першої інстанції різниця між страховою виплатою (50223,93 грн) та вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивачки складає 27302,07грн. Зазначену суму сторона відповідача не спростувала. Письмові докази, які підтверджують вартість відновлювального ремонту, апеляційний суд вважає належними доказами понесення таких витрат.

З висновками місцевого суду щодо часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди апеляційний суд також погоджується. Так, відповідачем, винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та як наслідок у пошкодженні автомобіля позивачки, була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях заявниці через пережитий нервовий стрес пошкодженням майна, погіршенням його технічного і естетичного стану, неможливістю використовувати автомобіль за призначенням. Визначена місцевим судом сума компенсації завданої моральної шкоди відповідає засадам справедливості та розумності та не призводить до безпідставного збагачення у такий спосіб.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 27302,07 грн матеріальних збитків та 10000 грн компенсації за завдану моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці. Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову. Підстав для зміни чи скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Служенко Ольги Вікторівни залишити без задоволення, а заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов