РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Оленою Рожик,

за участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-позивача Вікторії Парпальос,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом адвоката Кадук Анастасії Ігорівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, -

приходить до такого.

Позиція позивача-відповідача

Представник позивача-відповідача адвокат Кадук А.І. звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У позові просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 за період з листопада 2022 року по вересень 2023 року.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2018 році шлюб між сторонами було розірвано, в 2019 році з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Жмеринським міськрайонним судом, на підставі рішення, було видано виконавчий лист та 23 грудня 2019 Жмеринським міськрайонним відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 60922900. Відповідач знає про свій обов`язок сплачувати аліменти, однак не завжди його виконує, іноді сплачував аліменти з запізненням, в деяких місяцях проплата взагалі відсутня. Фактично ОСОБА_3 порушив виконання рішення суду зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 121724,28 грн. На даний час дитина навчається у Вінницькому фаховому коледжі менеджменту, де вартість навчання за рік складає 15100 грн, а загальна вартість 45300 грн. Дитині потрібні кошти на харчування, проживання, канцелярські товари, засоби гігієни та гаджети, для забезпечення нормального навчального процесу. Частково сплачених аліментів на потреби дитини не вистачає, а тому мати дитини фактично сама здійснює утримання та забезпечення сина. Відповідач-позивач ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_2 добровільно сплачувати аліменти ніяк не відреагував, хоча має таку можливість, оскільки отримує доходи. Внаслідок невчасної сплати аліментів та приховування відповідачем своїх доходів утворилась заборгованість, згідно з якою представником позивача здійснено розрахунок неустойки (пені) за період заборгованості по аліментах з листопада 2022 року по вересень 2023 року, розмір якої склав 299825,98 грн. Враховуючи, що відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, то представник позивача-відповідача просить стягнути з відповідача-позивача ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів в сумі 121724,28 грн.

На підтвердження позовних вимог представником позивача-відповідача надано копії свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, довідок про реєстрацію місця проживання, рішень Жмеринського міськрайонного суду про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, договору про надання освітніх послуг, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та розрахунок пені (неустойки) на заборгованість по сплаті аліментів.

У відповіді на відзив представник позивача-відповідача адвокат Кадук А.І. зазначає, що вказівка відповідача-позивача про те, що він сплачував та продовжує сплачувати аліменти, намагаючись не допускати виникнення заборгованості, не відповідає дійсності, оскільки дана обставина спростовується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. ОСОБА_3 почав сплачувати аліменти із затримкою в 9-10 місяців та в подальшому, в 2020-2023 роках, постійно були затримки. Посилання відповідача-позивача на те, що всі отримані ним кошти йшли на лікування внаслідок отриманої травми теж не варто брати до уваги, оскільки держава гарантує надання медичної допомоги військовослужбовцям за рахунок Міністерства Оборони України, тим більше що ОСОБА_3 не наддав жодного доказу про витрачені на лікування кошти. Отримання відповідачем та позивачем травми та проходження ним лікування не вплинуло на його матеріальне становище і він повинен був сплачувати аліменти, оскільки отриманий ним дохід дозволяв йому це робити (а.с.93-95).

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача-відповідача адвокат Кадук А.І. просить в задоволенні зустрічного позову про часткове звільнення ОСОБА_3 від заборгованості за аліментами відмовити повністю, оскільки заборгованість зі сплати аліментів за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року ніяк не пов`язана з отриманням ним травми лівого колінного суглоба та проходженням лікування, оскільки з поданих ОСОБА_3 документів встановлено, що лікування тривало з 28 серпня 2022 року по 17 жовтня 2022 року, а він просить звільнити його від заборгованості по лютий 2023 року, що на 4,5 місяці довше, ніж він перебував на лікуванні. За весь час перебування на лікуванні він отримував дохід в достатньому розмірі, лікувався безкоштовно, доказів протилежного не надано. Тому його позовна вимога безпідставна, не аргументована та не підлягає задоволенню (а.с.180-183).

В судовому засіданні представник позивача-відповідача адвокат Кадук А.І. свої позовні вимоги підтримує, пояснює, що у ОСОБА_3 є обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, який він виконує мінливо, частково та нерегулярно, внаслідок чого за ним постійно рахувалась заборгованість. Про свій обов`язок він знає і його розуміє, однак періодично ухиляється від сплати аліментів, чим фактично порушує виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 121724,28 грн. Дитина навчається в коледжі на платній основі, крім коштів на навчання його потрібно забезпечити одягом, продуктами харчування, канцелярським приладдям, гаджетами для навчання, чим на сьогоднішній день дитину фактично забезпечує позивачка-відповідачка самостійно. ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_2 з приводу сплати аліментів не відреагував, тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Аліменти повинні сплачуватись щомісяця, для забезпечення потреб дитини. У разі несплати одержувач має право на стягнення неустойки (пені), що передбачено законодавством України. Адвокатом було самостійно здійснено розрахунок пені, згідно з яким вона складає 299825,98 грн. Зазначає, що розрахунок на заборгованість по аліментах з липня 2019 року по жовтень 2022 року не здійснювався, оскільки аліменти частково сплачувались і загалом покрили попередню заборгованість. Однак відповідач в повній мірі свого обов`язку зі сплати алементів не виконував, приховував свої доходи, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 121724,28 грн. Враховуючи, що пеня не може перевищувати розміру заборгованості по аліментах, то просить стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) в розмірі 121724,28 грн.

Також, в судових дебатах пояснює, що відповідно до норм чинного законодавства України, міжнародного законодавства та судової практики завжди першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такий принцип закріплений у Конвенції про права дитини та Сімейному кодексі України. Права дітей, у разі їх порушення, мають бути захищені судом. Сімейним кодексом України на батьків покладено обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, чи до досягнення 23 років у разі навчання. Конституцією України закріплено обов`язок виконання рішення суду, з дня набрання ним законної сили. В даному випадку обов`язок з виконання рішення суду зі сплати аліментів лежить саме на платникові, і він зобов`язаний повідомляти виконавця про зміну розміру доходу, чого він не зробив, і внаслідок чого виникла заборгованість. Пеня є способом забезпечення виконання рішення суду зі сплати аліментів, звільнення від її сплати можливе лише у разі важкої хвороби, чи за наявності істотних обставин. Однак, заборгованість виникла раніше, ніж ОСОБА_3 отримав травму, тобто вона виникла не через отримання ним травми, а в зв`язку з тим, що він приховав свої доходи. Тяжкість хвороби не доведена, отримання тяжкої травми не підтверджує наявності тяжкої хвороби. Відповідач-позивач отримував достатні доходи і мав можливість сплачувати аліменти, однак не робив цього. Посилання на те, що він лікувався за власні кошти не підтверджене жодним документом, тому первісний позов просить задовольнити повністю, а в зустрічному відмовити. Стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн.

Позиція відповідача-позивача

У відзиві на первісну позовну заяву ОСОБА_3 в задоволенні позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів просить відмовити в повному обсязі з підстав, викладених в поданій ним зустрічній позовній заяві (а.с.65-71).

На підтвердження відзиву додає копії свідоцтва про хворобу, посвідчення особи з інвалідністю та виписки по картці за період з 1 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року.

Подає зустрічну позовну заяву, у якій просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року, в розмірі 103858,19 грн, в межах виконавчого провадження №60922900.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що аліменти на утримання сина він сплачував, намагаючись не допускати виникнення заборгованості, щомісяця, в залежності від розміру доходу. Із розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем, основна сума заборгованості виникла за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року. Причиною виникнення такої заборгованості стало отримання відповідачем-позивачем тяжкої травми, пов`язаної із захитстом Батьківщини, подальше перебування на тривалому стаціонарному лікуванні та проходження реабілітації після травми, суттєве зниження фактичного доходу, через втрату основного місця роботи, тривалу втрату працездатності та істотні витрати на лікування. З початку повномасштабного вторгнення він за власним бажанням у березні 2022 року долучився до лав ЗСУ. Під час виконання бойового завдання, 28 серпня 2022 року, внаслідок ворожого обстрілу, отримав травму лівого колінного суглоба, і з 28 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року майже безперервно перебував на лікуванні. Реабілітацію після отриманої травми проходить по теперішній час, заплановано проведення чергової операції. В зв`язку з проходженням військової служби відповідач-позивач, крім важкої травми, захворів на цукровий діабет 2 типу, гіпертонічну хворобу І стадії, ангіопатію сітківки очей. Постановою ВЛК його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Також йому було встановлено ІІІ групу інвалідності. Через отриману травму він частково обмежений в пересуванні, пересувається на милиці, тому йому складно знайти роботу, і єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності в сумі 11188,58 грн. Більшу частину коштів, отриманих за період проходження військової служби, витратив на лікування та реабілітацію. При цьому, не зважаючи на перебування на військовій службі, він періодично сплачував аліменти на утримання дитини. В період з листопада 2022 року по лютий 2023 року він отримав дохід в меншому розмірі, ніж визначений державним виконавцем у розрахунку заборгованості, тому просить його частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року. А також стягнути з позивача-відповідача ОСОБА_2 на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн (а.с.43-47).

На підтвердження позовних вимог надає медичні документи про отриману травму та проходження лікування.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 в судове не з`явився.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача адвокат Парпальос В.В. у первісному позові просить відмовити, а поданий ОСОБА_3 позов про часткове звільнення його від сплати заборгованості по аліментах задовільнити. Вважає первісний позов необгрунтованим та безпідставним. ОСОБА_3 є учасником бойових дій, і цей статус він отримав ще до 2022 року, оскільки був військовим, однак звільнився в звязку з закінченням контракту. В 2022 році він вирішив піти на захист своєї держави. І те, що повідомляє адвокат Кадук А.І. про ухилення від сплати аліментів, є неприпустимим, оскільки те грошове забезпечення, яке він отримував з військової частини, витрачав на своє спорядження та забезпечення, так як на той момент не всі військовослужбовці були забезпечені необхідними елементами захисту та військовою формою, які потрібні для збереження життя. На думку адвоката Кадук А.І. відповідачу-позивачу потрібно було б при купівлі всіх необхідних засобів та приладів для власної безпеки в 2022 році збирати чеки, щоб звітувати за витрачені ним кошти. ОСОБА_3 отримав важку травму, і йому ледь вдалось залишитись живим, на сьогодні він продовжує лікування, постійно та регулярно, внаслідок отриманої травми йому ще потрібна дороговартісна операція, яку роблять за кордоном, однак на неї він коштів не має. Лише нещодавно Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання отримання пораненими військовослужбовцями коштів на лікування. Раніше, в 2022- 2023 роках, доходів на лікування такі особи не отримували. Нараховувати пеню за той період часу, коли особа не отримувала доходу, є неправильним та безпідставним, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Просить, відповідно до зустрічного позову, звільнити ОСОБА_3 від заборгованості зі сплати аліментів з вересня 2022 року по лютий 2022 року на суму 103858,19 грн. Пеня виникла за рахунок того, що утворилась заборгованість в той час, коли ОСОБА_3 отримав травму та перебував на лікуванні, тому в первісному позові просить відмовити, а зустрічний позов задовольнити. ОСОБА_3 отримує пенсію, і з неї сплачує аліменти. В січні-липні 2022 року він рахувався на роботі, звідки і відраховувались аліменти. Про те, що він перебуває в ЗСУ, державного виконавця не повідомляв, однак вона самостійно могла б вжити заходів, щоб встановити його доходи, оскільки має доступ до реєстрів. Кошти ОСОБА_3 фактично отримав пізніше, ніж вони були нараховані. Військову частину він не повідомляв про те, що сплачує аліменти, оскільки боронив державні кордони України та стримував військову агресію з боку ворога, захищав свою дитину на полі бою, ризикуючи своїм життям, а не думав про необхідність повідомити державного виконавця чи бухгалтерію військової частини. Вважає, що в даному випдку відсутня вина ОСОБА_3 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Водночас, у разі встановлення судом підстав для задоволення первісного позову, вважає, що слід зменшити розмір неустойки (пені), оскільки він фактично отримував менше коштів, ніж зазначено у розрахунку з заборгованості.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява 31 жовтня 2023 року надійшла до суду (а.с.1).

Направлено запит щодо місця реєстрації відповідача 1 листопада 2023 року (а.с.31).

З відділу реєстрації управління «ЦНАП» виконавчого комітету Жмеринської міської ради надійшла відповідь, що відповідач ОСОБА_3 21 лютого 2021 року знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с.32).

З УДМС у Вінницькій області надійшла відповідь, про те, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.33).

Суддею 22 листопада 2023 року року винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі (а.с.34).

Відповідачу двічі направлялись конверти із ухвалою про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви з додатками, за зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу суду із відміткою на довідці Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.36-39).

27 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про її вступ у справу (а.с.40).

Зустрічна позовна заява про часткове звільнення від заборгованості зі сплати по аліментах надійшла до суду 22 січня 2024 року (а.с.43-47).

Відзив на первісну позовну заяву надійшов 22 січня 2024 року разом із заявою про поновлення строку на подання відзиву (а.с.65-86).

Ухвалою від 23 січня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову (а.с.91).

Відповідь на відзив надійшла 26 січня 2024 року (а.с.93-95).

Апеляційна скарга на ухвалу від 23 січня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла 25 січня 2024 року (а.с.102-107).

Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 (а.с.110).

Згідно з постановою Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 23 січня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.121).

Матеріали справи надійшли до суду 4 березня 2024 року (а.с.123).

Ухвалою суду від 8 березня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 березня 2024 року (а.с.169).

Від представника відповідача-позивача адвоката Парпальос В.В. 12 березня 2024 року надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.172-173).

12 березня 2024 року винесено ухвалу про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката Парпальос В.В. (а.с.135).

Відзив на зустрічну позовну заяву надійшов до суду 18 березня 2024 року (а.с.180-183).

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 23 квітня 2024 року (а.с.193).

Відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву надійшла до суду 27 березня 2024 року (а.с.195-197).

В судовому засіданні 23 квітня 2024 року оголошено перерву до 9 травня 2024 року, для виклику в судове засідання державного виконавця ОСОБА_7 (а.с.202-203).

9 травня 2024 року від адвоката Кадук А.І. надійшло клопотання про стягнення судових витрат в розмірі 9000 (а.с.207-212).

В судовому засіданні 9 травня 2024 року оголошено перерву перед закінченням з`ясування обставин(а.с.215-216).

21 травня 2024 року від адвоката Парпальос В.В. надійшло заперечення на заяву(клопотання) адвоката Кадук А.І., про зменшення судових витрат (а.с.221-222).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка працює державним виконавцем Жмеринського МВ ДВС, і в провадженні якої перебуває виконавче провадження №60922900, пояснює, що до початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 сплачував аліменти, він працював на маленьких підприємствах, де не завжди була бухгалтерія, тому за домовленістю він надавав довідки про доходи та відповідно до них платив аліменти. Зауважень до нього не було. На початку 2023 року вона зателефонувала до ОСОБА_3 та запитала, чи не змінилось у нього місце роботи, він повідомив, що так і продовжує працювати там, де і працював. Про перебування на військовій службі він її не повідомив. До початку введення військового стану, на початку 2022 року вони ще не робили запитів до податкової з метою отримання інформації про доходи боржників. В кінці 2023 року стягувач звернулась до виконавчої служби з повідомленням про те, що боржник проходить військову службу. В телефонній розмові ОСОБА_3 підтвердив дану обставину державному виконавцю та повідомив, що вже звільнився, оскільки був поранений, і не знав, що про це потрібно було повідомляти виконавчу службу. Він не знав, що і з доходу військовослужбовця також мають стягуватись аліменти. Після того, як було встановлено його доходи, то виник борг і вона зробила розрахунок заборгованості. На даний час залишок боргу складає 100000 грн, з його пенсії стягується 50% , з яких 25% - це поточні аліменти, а 25% заборгованість по аліментах. Коли вона спілкувалась з ОСОБА_3 в січні 2023 року, то він не повідомив, що проходить військову службу. А потім в телефонній розмові повідомив, що він не згоден з тим, щоб аліменти стягувались з грошового забезпечення військовослужбовця. Боржнику відомо, що аліменти стягуються з усіх видів доходів. Коли вона ОСОБА_3 сказала про його обов`язок повідомляти виконавчу службу про зміну місця роботи чи доходу, то він сказав, що не знав про таке. Однак, він не є безвідповідальним платником, раніше справно сплачував аліменти, іноді, в зв`язку зі зміною місця роботи були затримки, але не часто. Наприклад, з виконавчого провадження видно, що в січні 2022 року не було проплати, проте він сплатив в лютому за 2 місяці, так само в липні не сплатив, проте в серпні сплатив за 2 місяці. Постійних несплат не було. 26 січня 2023 року вона зробила запит щодо доходів боржника, і там не було відомостей про надходження коштів з військової частини, така інформація з`явилась пізніше. Коли вона зателефонувала до ОСОБА_3 , після усного повідомлення стягувача про те, що він проходить військову службу, то він повідомив, що на даний час вже не проходить. ОСОБА_3 ніколи до відповідальності за несплату аліментів не притягувався, були встановленні тимчасові обмеження, які на сьогоднішній день зняті. Взагалі він не є проблемним боржником, однак він зобов`язаний повідомляти державного виконавця про зміну місця роботи та місця перебування. ОСОБА_3 завжди відповідав на її телефонні дзвінки, ніколи не ухилявся від спілкування.

Відповідно до копії паспорта та довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Жмеринка, зареєстрована по АДРЕСА_3 (а.с.8,10).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, ОСОБА_8 20 липня 2019 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_8 (а.с.12-13).

Відповідно до копії паспорта та довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.13-14).

Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 15 травня 2018 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.15-16).

За рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 7 листопада 2019 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набуло законної сили 10 грудня 2019 року, виконавчий лист видано 13 грудня 2019 року (а.с.17-19).

Старшим державним виконавцем Жмеринського МВ ДВС Редько Л.М. 23 грудня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60922900 з виконання виконавчого листа №130/1363/19, виданого 13 грудня 2019 року (а.с.20).

Відповідно до копії договору №23/7-х від 1 серпня 2023 року про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти, між ТОВ «Вінницький фаховий коледж менеджменту» та ОСОБА_5 укладено договір, відповідно до умов якого вартість навчання за кожен календарний рік складає 15100 грн, загальна вартість навчання 45300 грн (а.с.21-22).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 195 СК України, станом на жовтень 2023 року заборгованість ОСОБА_3 складає 121724,28 грн (а.с.23-24).

Представником позивача-відповідача адвокатом Кадук А.І. на основі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Лавровою І.П., здійснено розрахунок неустойки (пені) і загальна сумі її склала 299825,98 грн (а.с.25-27).

Згідно з копією паспорта та довідкою про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у уродженець міста Жмеринка, зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.48-50).

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу № НОМЕР_1 , виданого головою ВЛК, ОСОБА_3 , старший лейтенант, командир взводу військової частини НОМЕР_2 , у ЗСУ з березня 2022 року, 28 серпня 2022 року під час виконання бойового завдання внаслідок ворожого обстрілу отримав травму лівого колінного суглоба; перебував на обстеженні та лікуванні з 28 серпня 2022 року по 20 серпня 2022 року у МЛК №3 м. Миколаїв, з 30 серпня 2022 року по 5 вересня 2022 року у МЛК №11 м. Одеси, з 6 жовтня 2022 року по 17 жовтня 2022 року у ВМКЦ ЦР м. Вінниця, з 24 листопада 2022 року по 27 грудня 2022 року, з 6 лютого 2022 року по теперішній час у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_4 . Діагноз: наслідки закритого крайового перелому заднього краю латерального виростка лівої великогомілкової кістки, лікованого консервативно, тотального розриву обох хрестоподібних зв`язок та власної зв`язки надколінника, горизонтального розриву тіла та заднього рогу медіального меніска з його заворотом, розриву капсули суглоба, внаслідок вибухової травми (28 серпня 2022 року), лікованих оперативно (11 жовтня 2022 року) артроскопія лівого колінного суглоба та супутні наслідки з вираженим набряковим, больовим синдромом при значному порушенні функції; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини; цукровий діабет 2 типу, середнього ступеня важкості в стадії субкомпенсації; гіпертонічна хвороба І стадії, 2 ступеню, ризик 2(помірний), СН0, ангіопатія сітківки обох очей; захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Остекохондроз поперекового відділу хребта, деформуючий спондильоз L3- L,4 L4- L5 І ступеню, вертеброгенна люмбалгія, нестійка ремісія, неалкогольна жирова хвороба печінки з незначним порушенням функції, ожиріння І стадії, аліментарно-конституційного ґенезу захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статей 61 «а» , 78 «а» графи ІІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; у супроводжуючому не має потреби (а.с.52,76).

Згідно з копіями Продовження свідоцтва про хворобу №155, ОСОБА_3 проведено об`єктивне дослідження, спеціальні дослідження (рентгенологічні, лабораторні, інструментальні та інші) та зазначено результати цих досліджень (а.с.53-54, 77-78).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 28 червня 2023 року, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи (а.с. 55, 79).

З виписки по картці ОСОБА_3 за період з 1 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року видно, він отримував заробітну плату з військової сатини НОМЕР_5 , а саме: в листопаді 2022 року 29550 грн та 19880 грн, в грудні 2022 року 20021,50 грн, 29550 грн, 16088,33 грн та 7089,74 грн, в січні 2023 року 20066,84 грн та 29550 грн, в лютому 2023 року 19198,44 грн, 29550, 00 грн та 15569,36 грн (а.с. 56-58, 80-82).

Відповідно до копій довідок, виданих керівником військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 дійсно проходив військову службу та його грошове забезпечення за період з травня 2022 року по вересень 2022 року склало 78551,66 грн; з вересня 2022 року по квітень 2023 року 439635,58 грн (а.с.96,97).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль KIA RIO 2012 року випуску (а.с.98).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного пацієнта №4689/442 ОСОБА_3 був госпіталізований з 28 серпня 2022 року по 30 серпня 2022 року до Міської лікарні №3 м. Миколаїв з діагнозом: стан після закритого звиху лівої гомілки. Розрив колатеральних зв`язок лівого колінного суглобу (а.с.151).

Згідно з копією довідки ВЛК військової сатини А7366 від 27 грудня 2022 року №88, ОСОБА_3 проведено медичний огляд та встановлено, що він отримав травму лівого колінного суглобу, пов`язану із захистом Батьківщини (а.с.152).

Військово-лікарська комісія 17 жовтня 2022 року видала ОСОБА_3 довідку, згідно з якою він внаслідок отриманої травми потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.153).

Відповідно до виписних епікризів №135, №296, №9457 та виписки №11903 із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 проходив лікування в зв`язку з отриманою травмою лівого колінного суглобу з 30 серпня 2022 року по 5 вересня 2022 року, перебував у відпустці за станом здоров`я з 7 вересня 2022 року по 5 жовтня 2022 року і 6 жовтня 2022 року госпіталізований до травматологічного відділення ВМКЦ ЦР для подальшого лікування, з 24 листопада 2022 року по 27 грудня 2022 року, з 6 лютого 2023 року по 3 березня 2023 року (а.с.154-161).

Згідно з висновком травматолога на ВЛК від 22 лютого 2023 року, діагноз ОСОБА_3 : наслідки закритого крайового перелому заднього краю латерального виростка лівої великогомілкової кістки, лікованого консервативно, тотального розриву обох хрестоподібних зв`язок та власної зв`язки надколінника, горизонтального розриву тіла та заднього рогу медіального меніска з його заворотом, розриву капсули суглоба, внаслідок вибухової травми (28 серпня 2022 року), лікованих оперативно (11 жовтня 2022 року) артроскопія лівого колінного суглоба та супутні наслідки з вираженим набряковим, больовим синдромом при значному порушенні функції; травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Об`єктивно ходить за допомогою милиці в лівій руці, кульгаючи на ліву нижню кінцівку. Згідно наказу №370 МОЗ України від 4 липня 2007 року травма тяжка (а.с.162-163).

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 18 СК України встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, у первісному позові стоїть матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що передбачено статтею 196 СК України, де в частині першій зазначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 заявляє матеріально-правову вимогу до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року, посилаючись на частину другу статті 197 СК України, відповідно до якої, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року містить такі положення:

- відповідно до частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини;

- відповідно до частини другої статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів";

- відповідно до статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Отже, при винесенні даного рішення в першу чергу слід виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, при цьому враховуючи обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження їхніх вимог та заперечень.

Так, одним із способів захисту сімейних прав та інтересів, є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.

Сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Така позиція суду міститься у Постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року по справі №362/4462/16-ц.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні і представник позивача-відповідача ОСОБА_11 , і допитана в якості свідка старший державний виконавець ОСОБА_7 пояснили, що на початку 2023 року державний виконавець телефонувала до ОСОБА_3 та запитувала, чи у нього не змінилось місце роботи, і він повідомив, що нічого не змінилось, а отже він не лише не виконав свого обов`язку повідомити державного виконавця про зміну місця роботи, а і свідомо приховав вказану обставину, в подальшому повідомивши, що не знав, що і з військового забезпечення повинні стягуватись аліменти.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом частин третьої, четвертої статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Частиною восьмою вказаної статті передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Так, старший державний виконавець ОСОБА_7 обчислила розрахунок заборгованості, згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 195 Сімейного кодексу України із приміткою, що при наданні квитанцій про сплату аліментів, які не містяться в матеріалах виконавчого провадження сума боргу, яка склала 121724,28 грн, може бути перерахована (а.с.24).

Про перерахування суми заборгованості відповідач-позивач ОСОБА_3 до державного виконавця не звертався, однак у зустрічному позові він просить його частково звільнити від заборгованості в зв`язку з отриманням ним тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Представник відповідача-позивача адвокат Парпальос В.В. в судовому засіданні пояснила, що фактично кошти з військової частини він отримав пізніше, ніж про це зазначено в розрахунку заборгованості, на підтвердження чого надає виписку по банківській картці за період з 1 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року і одночасно в зустрічному позові зазначає про суми аліментів, які сплачував відповідач-позивач ОСОБА_3 , отже, він отримував з військової частини НОМЕР_2 заробітну плату в наступних розмірах: в листопаді 2022 року 49 430 грн (аліментів сплачено 3200 грн); в грудні 2022 року 72749,57 грн (аліментів не сплачено); в січні 2023 року 49616,84 грн (аліментів сплачено 3200 грн); в лютому 2023 року 64317,80 (аліментів сплачено 3200 грн).

В подальшому заборгованість розраховано до жовтня 2023 року (а.с.23-24), проте відповідачем-позивачем чи його представником суду не надано інформації по картковому рахунку, а тому суд приходить до висновку про те, що нараховані військовою частиною кошти він отримав з затримкою, однак розрахунок заборгованості по аліментах виконаний вірно, на підставі довідки з військової частини № НОМЕР_6 (а.с.97), де суми грошового забезпечення відповідають сумам, зазначеним у розрахунку.

Оскільки, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати (що має місце в даному випадку). Тому, суд враховуючи таку обставину, вважає, що дійсно не можна на відповідача-позивача ОСОБА_3 покладати обов`язок зі сплати неустойки (пені) за період з листопада 2022 року по лютий 2023 року, а тому первісний позов в цій частині задоволенню не підлягає, і з нього слід стягнути неустойку (пеню) за період з березня 2023 по жовтень 2023 року, в розмірі 40144,74 грн.

Водночас суд враховує, що представник відповідача-позивача у судовому засіданні погодилась із правильністю проведення розрахунку пені по аліментах представником позивача по первісному позову.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд вважає, що боржник ОСОБА_3 свідомо не повідомив державного виконавця про проходження ним військової служби і отримання грошового забезпечення з військової частини, оскільки він був ознайомлений з рішенням суду від 7 листопада 2019 року про стягнення з нього аліментів (в іншому випадку воно б не набуло законної сили), де зазначено про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_5 алмінтів в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні зустрічного позову про часткове звільнення відповідача-позивача від сплати заборгованості зі сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 , за виконавчим провадженням № 60922900, з вересня 2022 року по лютий 2023 року, оскільки він приховав свій дохід від виконавчої служби, щоб не сплучувати аліменти в більшому розмірі на утримання дитини.

Суд також приймає до уваги, що держава на період війни не надає військовослужбовцям будь-яких преференцій щодо несплати чи часткової сплати алміментих зобов`язань.

Висновки суду

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами в позовних заявах, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також представник позивача-відповідача просила стягнути з відповідача-позивача витрати на професійну правову допомогу, в розмірі 9000 грн.

Представник відповідача-позивача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 гривень.

Враховуючи, що адвокатом Кадук А.І. на виконання вимог частини першої статті 134 ЦПК України надано договір про надання правничої допомоги, розрахунок таких витрат, акт наданих послуг та квитанцію за договором про надання правової допомоги, які є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (а.с.208-212), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, у зв`язку із чим сплата судового збору за подання цієї позовної заяви щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів відповідачем не здійснюється. Тому судові витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-80, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 195-197 СК України, суд -

у х в а л и в :

Первісний позов адвоката Кадук Анастасії Ігорівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року в розмірі 40144 (сорок тисяч сто сорок чотири) грн 74 коп.

В іншій частині позову - про стягнення 81724,28 грн пені - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів за період з 1 вересня 2022 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 103858,19 грн - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. У стягненні 1500 грн витрат на правничу допомогу відмовити.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 грн витрат за надання правничої допомоги відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складене 28 травня 2024 року.

Ім`я (найменування) сторін

Позивач-відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Представник позивача-відповідача адвокат Кадук Анастасія Ігорівна, вул. Одеська, 5 м. Жмеринка, РНОКПП НОМЕР_8 , свідоцтво № 000409 від 24 січня 2019 року.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Представник відповідача-позивача адвокат Парпальос Вікторія Василівна, вул. Хмельницьке шосе, 13/421 м. Вінниця, свідоцтво №000229 від 21 лютого 2018 року.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ