ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8116/24 Справа № 188/1374/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Пищиди М.М.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна.

Одночасно із позовом було подано заяву про його забезпечення шляхом накладання арешту і заборони здійснення будь-яких дій щодо автомобіля марки Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом: купівля-продаж, обмін, дарування тощо транспортний засіб автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за нею.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала була винесена після зупинення провадження у справі, яке мало місце 19 червня 2024 року. Крім того, правові підстави для забезпечення позову відсутні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна. Одночасно із позовом було подано заяву про його забезпечення шляхом накладання арешту і заборони здійснення будь-яких дій щодо автомобіля марки Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів наголошує на тому, що 10 червня 2024 року відповідачка надала суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із проходженням військової служби по контракту в умовах воєнного стану.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідачки ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Після усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, воно поновлюється ухвалою суду зі стадії, на якій його було зупинено (стаття 254 ЦПК України).

Тобто, після зупинення провадження ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року, суд першої інстанції не мав вирішувати заяву про забезпечення позову.

Згідно ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд порушив норми процесуального права та вирішив питання про забезпечення позову після зупинення провадження, ухвалу необхідно скасувати.

З врахуванням того, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року про зупинення провадження скасовано, справу направлено для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення позову.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18 та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17).

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (прізвище якої наразі змінене на Сілічева) про поділ майна та просив суд визнати автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя та в порядку поділу майна подружжя залишити його у власності відповідачки, стягнувши компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля.

Одночасно із позовом було подано заяву про його забезпечення шляхом накладання арешту і заборони здійснення будь-яких дій щодо автомобіля Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову містить причини і обґрунтування його необхідності та стосується предмета спору.

Відповідачка ОСОБА_1 вимоги не визнає, вказуючи про те, що вона запропонувала викупити у позивача автомобіль та останній продав їй його.

З огляду на предмет позову та з урахуванням вимог щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом: купівля-продаж, обмін, дарування тощо транспортний засіб автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за нею, підстав для арешту автомобіля не встановлено.

Судова колегія, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчужувати автомобіль є співмірним із заявленими вимогами.

Заборона ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії стосовно майна, має тимчасовий характер та спрямована на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує права відповідача у можливості володіти та користуватися об`єктом нерухомого майна.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що постановлену з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 відчужувати будь-яким способом: купівля-продаж, обмін, дарування тощо транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Passat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за нею.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2024 року.

Головуючий: Е.Л. Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.М.Пищида