Справа № 564/2090/21
Рядок статзвіту № 38
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 - не з`явився
представник позивача - адвокат Стецюк М.Ю. - не з`явився
відповідач ОСОБА_2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач передав в борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 доларів США.
На підтвердження отримання коштів відповідач надав розписку від 13.02.2018 року з умовою повернути суму боргу на першу вимогу.
Проте, вказує, що коштів відповідач позивачу не повернув та уникає від виконання зобов`язань щодо встановленого та погодженого порядку та умов повернення грошових коштів.
Вказує, що неодноразові звернення позивача з проханням дотриматись зобов`язання щодо повернення коштів відповідач ігнорує.
Зазначає, що оскільки у розписці визначено грошовий еквівалент позичених коштів у доларах США на момент передачі їх в позику, то позивач вважає, що за необхідне стягнути з відповідача суму боргу по розписці від 13.02.2018 року в розмірі 6000 доларів США.
Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 6000 доларів США в рахунок погашення боргу за розпискою від 13 лютого 2018 року.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 22.03.2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Стецюк М.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив задовольнити позову у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
13 лютого 2018 року ОСОБА_2 написав письмову розписку за змістом якої останній позичив в борг у ОСОБА_3 кошти в сумі 6000 доларів США.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1, 2 ст.533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що між сторонами на підставі письмової розписки від 13 лютого 2018 року виникли зобов`язальні правовідносини, за якими відповідач, отримав в позику від позивача кошти в сумі 6000 доларів США .
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
Отриману позику відповідач не повернув, а відтак у позивача виникло право вимоги до відповідача про повернення вказаних коштів.
При цьому суд враховує, що оскільки договором позики було визначено суму позики в доларах США, то позивач, відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України, вправі вимагати повернення позики у гривнях в сумі, яка на момент звернення 29.07.2021 року до суду з позовом відповідно до встановленого Національним банком України курсом відповідає 161 160 грн.
Суд також враховує, що відповідачем доводів позивача не спростовано, доказів на повернення позивачу коштів суду не надано.
Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі 30.07.2021судовий збір в сумі 1611.60 грн.
Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч ) доларів США, що станом на дату подачі даного позову до суду складає 161 160 (сто шістдесят одну тисячу сто шістдесят) грн., в рахунок погашення боргу за розпискою.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_2 )
Повне рішення складено
07 травня 2024 року.
СуддяЛ. А. Грипіч