___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-др/947/1/24
31.05.2024 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси складі:
головуючого судді Літвінової І.А.
секретар судового засідання помічник судді Молодов В.С. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2020 року у цивільній справі № 520/18588/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 , Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про поділ спільного майна подружжя задоволено позивачу ОСОБА_1 у особисту приватну власність виділено:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 33,8 кв.м, житлову площу 17,3 кв.м;

- автомобіль TOYOTA AVENSIS, 1999 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- земельну ділянку 26/11, масив 11, кадастровий номер :01:002:2141, площею 0,05 га, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована на території селищної Таїровської ради Овідіопольського району Одеської області;

відповідачу ОСОБА_2 у особисту приватну власність виділено:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка має загальну площу 88,2 кв.м (до реконструкції - 65,6 кв.м), житлову площу 46 кв.м (до реконструкції - 38,6 кв.м);

припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на все рухоме та нерухоме майно після його поділу в натурі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2021 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року змінено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію різниці в вартості майна в розмірі 138 663 гривні. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року залишено без змін.

29.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 520/18588/18, а саме: позивач просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу.

У зв`язку з тим, що суддя Літвінова І.А знаходилася у відпустці, на останню не розподілялись судові справи, внаслідок чого, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 року, справу за вказаною заявою було розподілено судді Коваленко О.Б.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року (головуюча Коваленко О.Б.) вирішено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 520/18588/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду.

Постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено частково. У даній постанові колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на помилковому розумінні правила частини першої статті 270 ЦПК України, згідно з яким суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року (головуюча Коваленко О.Б.) - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за вказаною заявою було розподілено судді Коваленко О.Б..

Ухвалою від 10.05.2023р. суддею Коваленко О.Б. заявлено самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2023 року, справу за вказаною заявою було розподілено судді Огренич І.В.

Ухвалою від 10.05.2023 року суддею Огренич І.В. заявлено самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 520/18588/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: неповнолітня ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про поділ спільного майна подружжя.

Матеріали цивільної справи № 520/18588/18 за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення постановлено передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення належного складу суду.

Згідно з розпорядженням № 255 від 11.05.2023 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» призначено відповідно до п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено потворний автоматизований розподіл судової справи № 520/18588/18 провадження 2-др/947/35/23.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Луняченку В.О., ухвалою якого від 17.05.2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 520/18588/18 прийнято до розгляду та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи.

25.05.23 суддею Луняченком В.О. задоволено заяву про самовідвід з підстав порушення порядку визначення судді для розгляду справи. Матеріали цивільної справи № 520/18588/18 постановлено передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення належного складу суду.

В подальшому з цих же підстав задоволено самовідводи суддями Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С. (ухвала від 29.05.2023), ОСОБА_6 (ухвала від 30.05.2023), ОСОБА_7 (ухвала від 31.05.2023), ОСОБА_8 (ухвала від 01.06.2023), ОСОБА_9 (ухвала від 05.06.2023), ОСОБА_10 (ухвала від 05.06.2023).

08.06.2023 року у зв`язку із заявленими суддями самовідводами проведено повторний автоматизований розподіл судової справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі

№ 520/18588/18. Справу розподілено судді Літвіновій І.А., як єдиному судді, який приймав участь у розподілі.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року продовжено встановлений частиною третьою статті 270 ЦПК України процесуальний строк розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, розгляд заяви призначено до розгляду з викликом учасників справи.

В наступному судові засідання по розгляду заяви відкладалися з незалежних від кладу суду приводів: відсутність електропостачання у приміщенні суду, відсутність вільних секретарів судових засідань, неповернення доказів щодо повідомлення учасників справи, перебування головуючого на лікарняному тау відпустках, повідомлення про мінування будівлі суду, перебування головуючого у нарадчій кімнаті по іншім справам, повітряні тривоги.

У судове засідання 31.05.2024 року учасники справи не заявилися, не зважаючи на що суд переходить до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 520/18588/18 оскільки строки розгляду заяви втрачають ознаки розумності.

В ході розгляду заяви суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Заявник просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 520/18588/18 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь фактично понесені судові витрати, до складу яких входять: судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви до суду у сумі 5 286 грн.; судовий збір, сплачений за заяву про забезпечення доказів у сумі 352,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу, які ним фактично сплачені на день звернення до суду на підставі договору про надання юридичних послуг від 22.10.2018 4000 грн., витрати на проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз щодо визначення ринкової вартості спірного нерухомого майна згідно рахунку, який знаходиться в матеріалах справи; витрати на проведення авто товарознавчої експертизи щодо визначення вартості спірного рухомого майна згідно рахунку, який знаходиться в матеріалах справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення.

За правилами частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При розгляді цивільної справи № 520/18588/18 по суті питання про судові витрати судом не вирішувалось.

У Постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі

№ 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як роз`яснено у п. 35 постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, судом встановлено, що в резолютивній частині рішення суду не вирішено питання про стягнення судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 261, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 520/18588/18 - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 520/18588/18 за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), треті особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 , Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (; місцезнаходження: 65114, Україна, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), про поділ спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати до складу яких входить:

- судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви до суду у розмірі 5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень;

- судовий збір, сплачений за заяву про забезпечення доказів у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) 40 копійок;

- витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень;

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, яким рішення не було вручено в день його складення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Літвінова І. А.