г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/797/24
Номер провадження 2/213/709/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дмитрук Сергій Степанович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно розписки,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 04.06.2021 року ОСОБА_2 позичив у нього гроші у сумі 50000 грн., про що написав боргову розписку, оригінал якої зберігається у позивача. Строк повернення боргу 24.06.2021 року Позика була безвідсотковою, однак внаслідок інфляції сума позики знецінилась. Станом на момент подачі позову сума позики відповідачем не повернута. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу згідно розписки від 04.06.2021 року у розмірі 50000 грн., суму інфляційного збільшення 19084,27 %, три проценти річних 3965,26 грн, всього 73049,53 грн.за період часу боргу з 24.06.2021 року по 13.02.2024 рік. Також просить стягнути судові витрати 1211,20 грн.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи.

Ухвалою від 04 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно розписки від 04.06.21 року, м. Херсон, ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 19.11.2018 р., орган видачі 6512, зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , надав у позику ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 20.12.2018, орган видачі 1228, зареєстрований АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , готівкові кошти у розмірі 50000 грн. Позика є безстроковою. Позичальник не зобовязаний сплачувати відсотки від суми позики. Строк, на який надається позика, становить до 24.06.2021 року з моменту її отримання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що «у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку».

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (стаття 207 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_2 належним чином не виконував своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у нього перед ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка складається з 50000 грн., суму інфляційного збільшення 19084,27 %, три проценти річних 3965,26 грн, всього 73049,53 грн. за період часу боргу з 24.06.2021 року по 13.02.2024 рік.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання настає відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, та те, що факт наявності заборгованості за договором у встановленому законом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України) порядку ніким не спростовано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором.

Суд погоджується з вимогою позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просрочення, а також 3% річних від просроченої суми (а.с.3), згідно п.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому слід також стягнути з відповідача 968,96 грн. судового збору, оскільки відповідно до ст.4 ч.3 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (1211,20х0,8).

На підставі ст.ст. 526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 259, 263, 265, 282, 283, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дмитрук Сергій Степанович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно розписки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , суму боргу згідно розписки від 04.06.2021 року у розмірі 50000 грн., суму інфляційного збільшення 19084,27 %, три проценти річних 3965,26 грн, всього 73049 (сімдесят три тисячі сорок дев`ять) грн.,53 грн. за період часу боргу з 24.06.2021 року по 13.02.2024 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати у розмірі 968(дев`ятсот шістдесят вісім) грн.96 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ;

Представник позивача адвокат Дмитрук Сергій Степанович, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Судове рішення складено 03 травня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко