Номер провадження: 22-ц/813/2933/24
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/14423/21

Номер провадження: 22-ц/813/2933/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою адвоката Ленець Олега Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мазун І.А. об 11 годині 22 хвилині 15 червня 2023 року, повний текст рішення складений 21 червня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (справа № 521/14423/21), в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 28.08.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який розірвано 26.09.2019 року за рішенням суду. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до нього про визначення місця проживання дитини № 521/10649/19.

25.11.2019 року він звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з ним. Через те, що було недостатньо документів, а саме - висновку опіки та піклування про доцільність місця проживання дитини з батьком або матір`ю, до канцелярії суду була подана заява про залишення позову без розгляду, в зв`язку з необхідністю виготовлення висновку органу опіки. 15.07.2021 року він звернувся із заявою до Служби у справах дітей про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою - АДРЕСА_1 .

У теперішній час, після тривалого розгляду, він отримав витяг з протоколу № 3 від 16.08.2021 року засідання комісії з питань захисту прав дитини, в якому зазначено: «вирішили рекомендувати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, звернутися до Органу опіки та піклування за місцем проживання дитини або до суду».

Позивач зазначає, що надає матеріальну допомогу і належним чином виконує батьківські обов`язки, приймаючи участь у виховані дитини. Сумлінно виконуючи батьківські обов`язки, він ніяким чином не діє всупереч інтересам дитини. В той час як неповнолітній ОСОБА_3 мешкає з позивачем, ОСОБА_6 отримує від нього аліменти на утримання сина, який повністю знаходиться на його утриманні, у вихованні і утриманні якого вона не приймає ніякої участі.

16.08.2021 року на засіданні комісії, після обстеження житлових умов, у яких зараз з ним мешкає син, а також після збору необхідних документів ОСОБА_6 відмовилася надати можливість обстежити житлові умови, в яких вона мешкає і надала якийсь договір про те, що вона орендує житло, а також довідку про те, що вона працевлаштувалася.

Окрім того позивач зазначає, що він є власником двокімнатної квартири за адресою - АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 1164/02 від 15 листопада 2002 року, виданого Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської Ради. Факт проживання сина з позивачем підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою - АДРЕСА_1 з 03.10.2018 р. по теперішній час.

Також позивач зазначає, що працює та має постійний дохід, щоб задовольнити матеріальні потреби сина, а тому просить суд визначити місце проживання сина разом із ним. Вищевказані обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом (Т. 1, а. с. 2 - 8, 39 - 45).

Короткий зміст вимог позову ОСОБА_6

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (справа № 521/2645/22), в якому просить визначити місце проживання сина - ОСОБА_3 разом з матір`ю. Також просить стягнути судові витрати по справі.

ОСОБА_2 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 28.08.2015 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 .

26.09.2019 р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/9116/19 шлюб між сторонами розірвано.

20.09.2019р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/10651/19 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі - 2 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. В провадженні Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеси) перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 щодо стягнення аліментів.

Наразі дитина проживає разом з батьком, який перешкоджає позивачці навіть спілкуватися і бачитись з дитиною. Один із таких випадків, який мав місце 21.11.2021р. та зафіксований відділом №1 (м. Одеса) ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за № 33083. Дитина відвідувала заклад дошкільної освіти «Сонечко» в с. Гвардійське, під час проживання разом з позивачкою, що підтверджується відповідною довідкою та характеристикою. Незважаючи на те, що сторони тривалий час проживають окремо в різних містах, згоди щодо місця проживання дитини так і не було досягнуто, про що виникали суперечки. Враховуючи вік дитини (повних 3 роки), в інтересах дитини проживати саме з позивачкою. Позивачка здатна у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Шкідливих звичок позивачка не має, всі свої зусилля та любов направляє дитині. За даних обставин просить визначити місце проживання сина разом із нею, що стало причиною звернення до суду з даним позовом (а. с. 100 - 104).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 р. вищевказані справа № 521/14423/21 та справа № 521/2645/22 об`єднані в одне провадження (Т. 1, а. с. 184 - 184 зворотна сторона).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року задоволено вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 .

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його реєстрації або проживання.

Відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 на час розгляду справи характеризується як себе ненадійна, безвідповідальна особа. У судовому засіданні судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання сина разом з батьком не суперечитиме його інтересам, буде для дитини найкращим рішенням (Т. 3 а. с. 62 - 73).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Ленець О.В., діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 ..

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, зокрема на те, що судом безпідставно не було взято до уваги надані нею докази, а саме - договір оренди, рецензію на висновок експерта, покази свідків. Хибними є висновки суду щодо протиправної поведінки матері відносно дитини. Позивач не надав суду будь-яких відеозаписів, про які зазначав у витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту дітей від 13.07.2022 року. Вказаний доказ судом не досліджувався, однак суд посилається на нього в судовому рішенні.

Доцільним є визначення місця проживання дитини з матір`ю. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про однакову здатність батьків забезпечувати належні умови проживання дитини.

Висновок органу опіки та піклування був прийнятий з явною упередженістю по відношенню до матері, оскільки не міг керуватись всіма доказами, які наявні у суду. Вказаний висновок носить рекомендаційний характер, а тому його не потрібно брати до уваги (Т. 4, а. с. 19 - 26).

Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

Адвокат Кондоні Т.О., діюча від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та уточненому позові ОСОБА_1 ..

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ленець Олега Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2023 року (Т. 4, а. с. 40 - 41).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2024 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи. Призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду з повідомленням учасників процесу (Т. 4, а. с. 51).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2024 року задоволено клопотання адвоката Ленець Олега Васильовича, діючого від імені ОСОБА_6 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що наразі проживає разом з матір`ю в Німеччині, ходить там до початкової школи в перший клас, любить гуляти, ходить в парк та займається спортом. Повідомив, що з батьком спілкується по телефону. Зазначив, що більше подобається жити в Німеччині, тому що там не має війни. Крім того зазначив, що з матір`ю більше подобається жити. За батьком сумує, але хоче бути з мамою.

Присутній у судовому засіданні психолог ОСОБА_7 підтвердила що дитина вільно без примусу висловила свою позицію.

ОСОБА_6 та її представник - адвокат Ленець О.В. у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кондоні Т.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування,у судове засідання представника не направила. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

28.08.2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду від 26.09.2019 року (Т. 1, а. с. 24, 27 - 28).

У шлюбі сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 2648 від 13.04.2017 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (Т. 1, а. с. 25).

Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_1 з 03.10.2018 року по теперішній час (Т. 1, а. с. 26).

Крім того, факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком за вказаною адресою підтверджується і довідкою голови ОСББ «Петробуд» - ОСОБА_9 (Т. 2, а. с. 89).

Батько дитини ОСОБА_1 також зареєстрований та проживає за адресою - АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири за адресою - АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 1164/02 від 15 листопада 2002 року, виданого Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської Ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності. 03 січня 2003 року право власності на вищезазначене майно зареєстроване в ОМБТІ під № 3351 стор. 194 кн. 148 доп., що підтверджується штампом про реєстрацію, який наявний у матеріалах справи (Т. 1, а. с. 18 - 19).

Окрім того, з 14 січня 2003 року ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення (стояночне місце № НОМЕР_1 ), загальною площею - 18,3 кв. м., отриманого у власність на підставі договору про інвестування від 04.04.2001 року № 33, акту прийому-передачі, що підтверджується копією свідоцтва, яке наявне у матеріалах справи (Т. 1, а. с. 20).

На підставі договору дарування від 12 листопада 1998 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності садовий будинок під АДРЕСА_2 , загальною площею - 112,6 кв. м. (Т. 1, а. с. 23).

Крім того, позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.06.2000 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2034, належить земельна ділянка для ведення садівництва, площею - 0,068 га., що розташована на території садівничого товариства «Авангард»», ділянка № НОМЕР_2 Затоківської селищної ради (Т. 1 а. с. 21 - 22).

Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 . Проте заочним рішенням Малиновським районним судом міста Одеси (цивільна справа № 521/10550/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом від 19.10.2020 року, її визнано такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 46 - 48).

Відповідно до договору найму житлового приміщення від 16.04.2022 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою - АДРЕСА_3 (Т. 2, а. с. 23 - 25).

Окрім того, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 08.04.2002 року належить на праві приватної спільної власності частка квартири за адресою - АДРЕСА_4 (Т. 2, а. с. 26).

Відповідно до довідки АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» фонду Державного майна України від 05.04.2022 року № 06/15-33, ОСОБА_2 працює в компанії з 04.04.2022 року на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного і транспортного забезпечення з посадовим окладом в розмірі - 9 400 грн. (Т. 2, а. с. 10).

25.04.2022 року генеральним директором АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» фонду Державного майна України складено характеристику на ОСОБА_5 , в якій зазначено, що за нетривалий період роботи вона зарекомендувала себе виконавчим і сумлінним працівником. Відповідально ставиться до виконання своїх службових обов`язків. Має правильні життєві пріоритети та орієнтири (Т. 2, а. с. 11).

ОСОБА_2 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем та згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2021 рік, її дохід складає - 10 379,00 грн. (Т. 2, а. с. 12 - 13, 14 - 19).

ФОП ОСОБА_4 станом на 15.06.2022 року перебуває у статусі «припинено». (Т. 2, а. с. 49).

Згідно довідки ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА УКРАЇНА» від 12.01.2021 року ОСОБА_1 працює з 27.05.2020 року на посаді менеджера (управителя) в оптовій торгівлі з оплатою праці згідно штатного розкладу. Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_1 , вбачається що у період часу з січня 2021 року по січень 2022 року він отримав заробітну плату в розмірі - 28 831,10 грн., та з січня 2022 року по березень 2022 року в розмірі - 17 871 грн. (Т. 2, а. с. 50 - 52).

Також, згідно з характеристикою директора ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА УКРАЇНА», ОСОБА_1 зарекомендував себе як професіонал у своїй роботі, у нього присутні організаторські властивості, дисциплінований, завжди готовий прийти на допомогу, легко спілкується з людьми (Т. 2, а. с. 53).

Згідно з довідкою Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 17.02.2022 року № 000199 ОСОБА_1 , 1979 року народження, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на наркологічному обліку не значиться (Т. 2, а. с. 91).

Згідно з довідкою Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 17.02.2022 року № 457, ОСОБА_1 , 1979 року народження, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на обліку не значиться (Т. 2, а. с. 90).

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА№2890092 ОСОБА_1 на території України станом на 17.02.2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (Т. 2, а. с. 92).

Листом Центра соціальних служб Одеської міської ради від 17.02.2022 року № 04/01-506, повідомлено, що фахівцями відділу соціальної роботи здійснено вихід за місцем проживання дитини, а саме за адресою - АДРЕСА_1 та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 16.02.2022 року. З`ясовано, що родина мешкає у власній квартирі з сучасним ремонтом, усіма зручностями, дотримуються санітарно-гігієнічні норми. Для дитини створені всі умови для розвитку. В наявності необхідні речі. В квартирі для дитини є окреме ліжко, стіл, іграшки. Дитина відвідує дитячий садок та займається в спортивній секції футболу. Батько виконує свої батьківські обов`язки у повному обсязі. Зі слів батька дитини мати не відвідує їх сина (Т. 2, а. с. 163 - 164).

07.04.2022 року головним спеціалістом територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі здійснено вихід за місцем фактичного проживання дитини, а саме за адресою - АДРЕСА_1 та складено акт обстеження умов проживання. Згідно з актом обстеження умов проживання від 07.04.2022 року встановлено, що батько з дитиною проживає в двокімнатній квартирі. Умови проживання задовільні. В квартирі сучасний ремонт, квартира повністю мебльована. Вся побутова техніка в наявності. Дитина забезпечена усім необхідним: окрема кімната, ліжко, шафа, стіл для навчань, різноманітні гаджети, тощо (Т. 2, а. с. 162).

18.05.2022 року головним спеціалістом територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі здійснено вихід за місцем фактичного проживання матері - ОСОБА_5 , за адресою - АДРЕСА_3 та складено акт обстеження умов проживання. За результатами обстеження встановлено, що мати проживає в однокімнатній квартирі. Умови проживання задовільні. Квартира повністю мебльована, вся побутова техніка в наявності (Т. 2, а. с. 165).

Відповідно до довідки Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 04.04.2022 року № 17 ОСОБА_4 , 1993 року народження, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на обліку не значиться (Т. 2, а. с. 21).

Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний, центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 30.03.2022 року серія 10ААЖ № 682033, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ознак наркологічних захворювань не виявлено (Т. 2, а. с. 20).

Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Полтави, на території України станом на 21.04.2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (Т. 2, а. с. 22).

В матеріалах справи містяться копії звернень ОСОБА_4 до поліції, з приводу перешкоджання їй з боку ОСОБА_1 бачитися з дитиною, та відповідь відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначається, що притягнути до відповідальності ОСОБА_1 не надалось можливим, оскільки інформація, викладена у зверненні, не знайшла свого фактичного підтвердження у зв`язку з відсутністю доказів (Т. 2, а. с. 56, 58 - 71, 77, 83 - 85).

Згідно з довідкою, виданою Одеським санаторним закладом дошкільної освіти «Ясла-садок» № 239 компенсуючого типу Одеської міської ради від 16.02.2022 року № 24/01-37, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Одеський санаторний заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» № 239 компенсуючого типу Одеської міської ради з жовтня 2021 року по теперішній час. За період відвідування закладу дитиною опікувались його батько ОСОБА_1 та бабуся по батьковій лінії. Мати дитини - ОСОБА_4 в цей період заклад не відвідувала, з працівниками не зустрічалась та не цікавилась вихованням та розвитком дитини (Т. 2, а. с. 86).

У відповідності до листа КНП «Дитяча міська поліклініка №5» ОМР від 14.02.2022 року № 214/вих., дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається КНП «ДМП №5» Одеської міської ради з вересня 2021 року. Дитина здорова, на обліку у лікарів спеціалістів не знаходиться. Згідно рапорту лікаря-педіатра в дитячу поліклініку разом з дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою звертається батько - ОСОБА_1 . Рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування та профілактики захворювань дитини виконує в повному обсязі (Т. 2, а. с. 87).

ОСОБА_2 надала до служби у справах дітей довідку, видану закладом дошкільної освіти «Сонечко» Лиманського району Одеської області Чорноморської селищної ради від 16.08.2021 року № 73, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заклад дошкільної освіти «Сонечко» Чорноморської селищної ради в с. Гвардійське з квітня 2021 року. Також нею надано довідку Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 30.03.2022 року, згідно якої ОСОБА_4 , 1993 року народження, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки центру на наркологічному обліку не значиться.

Згідно висновку № 1206/01-20 від 20.07.2022 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як Орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т. 2, а. с. 107 - 111).

Під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що малолітній - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 у Федеративній Республіці Німеччина.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання дитини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення/прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство

і батьківство охороняються державою.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України).

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта та шоста статті 19 СК України).

Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення

і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У Європейській конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, зазначено, що предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків.

Подібний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17, на яку позивач посилається у касаційній скарзі.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Об`єднана палата зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судам слід пам`ятати, що основним суб`єктом, на якого має вплив ухвалене рішення у сімейних спорах цієї категорії, є саме дитина.

У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема:

- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності);

- відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);

- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків);

- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги);

- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.

Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19).

Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21).

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Судовим розглядом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/9116/19 від 26.09.2019 року розірвано.

На час розгляду справи в суді першої інстанції малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з батьком.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що надає матеріальну допомогу і належним чином виконує батьківські обов`язки, приймаючи участь у виховані дитини. Сумлінно виконуючи батьківські обов`язки, він ніяким чином не діє всупереч інтересам дитини. Вказував, що син мешкає з батьком. Також зазначив, що працює та має постійний дохід, щоб задовольнити матеріальні потреби сина, а тому просить суд визначити місце проживання сина разом із ним.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 , посилалась на те, що сторони тривалий час проживають окремо в різних містах, згоди щодо місця проживання дитини так і не було досягнуто, про що виникали суперечки. Враховуючи вік дитини вважає, що в інтересах сина місце проживання останнього необхідно визначити саме з матір`ю. Позивачка здатна у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Шкідливих звичок позивачка не має, всі свої зусилля та любов направляє дитині. Крім того, вказувала що батько дитини перешкоджає їй у спілкуванні і зустрічах з дитиною. За даних обставин просить визначити місце проживання сина разом із нею, що стало причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, стало відомо, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України матір ОСОБА_2 разом із сином наразі проживають у Федеративній Республіці Німеччина.

З метою всебічного розгляду справи, апеляційним судом було допитано в судовому засіданні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Який зазначив, що наразі проживає разом з матір`ю в Німеччині, ходить там до початкової школи в перший клас, любить гуляти, ходить в парк та займається спортом. Повідомив, що з батьком спілкується по телефону. Зазначив, що більше подобається жити в Німеччині, тому що там не має війни. Крім того зазначив, що з матір`ю більше подобається жити. За батьком сумує, але хоче бути з мамою.

Присутній у судовому засіданні психолог ОСОБА_7 , підтвердила що дитина вільно без примусу висловила свою позицію.

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3 із батьком, суд першої інстанції виходив із того, що вбачається протиправна поведінка матері у відношенні до малолітньої дитини, що дає підстави для відмови їй у визначенні місця проживання сина разом із нею, оскільки ОСОБА_2 на даному етапі характеризується як ненадійна та безвідповідальна особа.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду про безвідповідальність матері по відношенню до дитини, оскільки до вказаного висновку суд дійшов лише на підставі висновку органу опіки та піклування, який носить рекомендаційний характер.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (15 червня 2023 року)

мати вивезла дитину за кордон до Німеччини, де хлопчик відвідує школу, займається спортом.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, безпеку. Малолітній ОСОБА_3 виявив бажання проживати разом з матір`ю.

Ураховуючи думку дитини, її вік та прихильність до матері, з якою як на час ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду дитина проживає в Німеччині, з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків, а також, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю в Німеччині, колегія суддів вважає, що на даний час в інтересах дитини визначити її місце проживання разом з матір`ю.

Ураховуючи норми Конвенції про права дитини щодо забезпечення її якнайкращих інтересів та безпеки і права на життя, введення в Україні воєнного стану, перебування дитини з матір`ю в Німеччині, бажання самої дитини проживати з матір`ю, малолітній вік, соціальні зв`язки та психологічну прив`язаність дитини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє позивача батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє з батьків, спір між якими вирішено судом. При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Ленець О.В., діючого від імені ОСОБА_2 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ленець Олега Васильовича, діючого від імені ОСОБА_2 , - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 червня 2023 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як Орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 за місцем її реєстрації або проживання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03 червня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе