РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 565/347/24

Провадження № 22-ц/4815/566/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Савонік Любові Онуфріївни на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року (постановлену у складі судді Зейкана І.Ю.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

На розгляді у Кузнецовському міському суді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

26 лютого 2024 року, разом з позовною заявою представник позивача адвокат Волошин Л.С. подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку площею 0,10 га, що зареєстрована у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:011:0041; заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0041, здійснювати її перетворення, її поділ, її об`єднання з іншими земельними ділянками; заборони земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул.Народного Ополчення, 3, м.Київ, 03151) та її територіальних органів вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0041.

Заяву обґрунтовував тим, що відповідачами самовільно використовується частина земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 за кадастровим номером: :01:009:0513.

Не вжиття заходів забезпечення позову призведе у майбутньому до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, зокрема відповідачі можуть здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання, формальне переоформлення на інших членів сім`ї, що підтверджується їх недобросовісною поведінкою протягом тривалого часу.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,10 га, що зареєстрована у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:011:0041.

Заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінювати цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0041, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Заборонено земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, катрографії та кадастру (, вул.Народного Ополчення, 3, м.Київ, 03151) та її теориторіальних органів вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0041.

Ухвалу суду мотивовано тим, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду у випадку відчуження земельної ділянки або розпорядження нею іншим чином.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_3 адвокат Савонік Любов Онуфріївна оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення заяви про забезпечення позову та постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясувавши чи існують і які конкретно є ризики та реальні труднощі у виконанні судового рішення.

Вказує, що вимоги заяви про забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Забезпечення позову є непропорційним обмеженням прав відповідачів доки не встановлено, що паркан було зведено з порушеннями вимог закону.

Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

30 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Волошин Л.С. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність ухвали суду.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову призведе у майбутньому до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами у справі, як суміжними землекористувачами, наявний спір про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно з частиною першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частинами третьою, десятою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Задовольняючи заяву представника позивача адвоката Волошина Л.С. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку відповідачів із забороною вчинення щодо неї будь-яких реєстраційний дій, місцевим судом не враховано, що між сторонами відсутній спір про право власності на земельну ділянку, на яку накладено арешт, а вжитий судом захід забезпечення позову не відповідає позовним вимогам про усунення перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом демонтажу паркану із металевої сітки, зведеного на ній відповідачами.

Судом першої інстанції не надано оцінку чи спроможні заходи забезпечення позову, про застосування яких просить позивач, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спірний паркан, згідно доводів позовної заяви, розташований саме на земельній ділянці позивача, а не відповідачів, на яку і накладено судом арешт.

Застосування місцевим судом неспівмірних до позовних вимог заходів забезпечення позову є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, про недопустимість якого неодноразово наголошено Європейським судом з прав людини, в тому числі у справах: "Стретч проти Сполученого Королівства", "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Ґаші проти Хорватії" від 13 грудня 2007 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Оскільки, оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, то відповідно до ст. 376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Савонік Любові Онуфріївни задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Волошиним Леонідом Сергійовичем, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.