Справа № 136/172/24
провадження № 2/136/31/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу через систему «Електронний суд».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що поданий позов не був оплачений судовим збором, що є порушенням ст..175, 177 ЦПК України.

До позовної заяви позивач долучила клопотання про звільнення її від сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подачу зазначеного позову, мотивуючи тим, що її майновий стан не дозволяє сплатити суму вказаного судового збору, оскільки доходів вона взагалі не отримує.

Суд, вивчивши та дослідивши подане позивачем клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення, звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України, Верховна Рада України, від 08.07.2011 № 3674-VI, «Про судовий збір».

Статтею 136 ч.1, 3 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Наведене узгоджується із приписами ч.2 ст. 8 Закону України Про судовий збір, відповідно до якої можливе звільнення особи від сплати судового збору, зокрема у випадку якщо: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ, як джерело права.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчать про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Судом встановлено, що предметом ініційованого позивачем позову є захист її сімейних прав.

На підтвердження свого матеріального становища позивач надала відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 12.12.2023, відповідно до якого встановлено, що отриманий ОСОБА_1 дохід становить 12,00 грн.

Разом з цим доказів наявності у позивача у власності рухомого та нерухомого майна суду не надано за наслідками перевіреної судом інформації не встановлено.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані докази на підтвердження неспроможності позивача нести обов`язок по сплаті судового збору дають підстави суду для звільнення її від його сплати, а відтак суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на нормах діючого законодавства, тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.133, 136, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. за пред`явленим нею позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН