Справа № 139/211/24
Провадження № 2/139/63/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11 червня 2024 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

з участю:

представника позивача адвоката Дударенко А.М.,

секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши заяву представника позивача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - адвоката Дударенко Анни Михалівни про відшкодування витрат на правничу допомогу,

у с т а н о в и в:

В провадженні Мурованокуриловецького районного суду перебувала цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

22 травня 2024 року у справі ухвалено судове рішення, яким позов задоволено частково. Із тексту рішення суду вбачається, що представник позивача просив на підставі ст. 246 ЦПК України у разі задоволення позову призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Засобами поштового зв`язку 29 травня 2024 року від представника позивача адвоката Дударенко Анни Михайлівни до суду надійшла заява (а.с. 105-116) про відшкодування витрат на правничу допомогу з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з доказами підтвердження розміру витрат, відповідно до якої фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6720 гривень.

04 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Захарченко Світлани Вікторівни на електронну адресу суду надійшло клопотання щодо зменшення судових витрат на правничу допомогу від 04 червня 2024 року (а.с. 123-124).

Позивач, відповідач та його представник адвокат Захарченко С.В. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені судом у встановленому законом порядку (а.с. 121-122).

Представник відповідача адвокат Захарченко С.В. у п. 2 клопотання про зменшення судових витрат просила розглянути заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу за відсутності відповідача та його представника (а.с.124).

Враховуючи положення ч. 4 ст. 270 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом постановлено про судовий розгляд питання про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та сторони відповідача.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Дударенко А.М. вимоги, зазначені в заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу, підтримала та просила їх задовільнити у повному об`ємі, оскільки вони є співрозмірними із заявленою вимогою, зі складністю справи, кількістю судових засідань.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судовим рішенням від 22 травня 2024 року (а.с. 91-94) ухвалено про часткове задоволення позовної вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 29880 гривень. Суд судовому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову в розмірі 15880 гривень, що складає 53,15% від заявленої вимоги. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу підлягає у розмірі 53,15%.

За таких обставин вимога представника позивача, викладена у тексті позовної заяви та у заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с. 105) про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фізична-особа підприємець ОСОБА_1 користувався правовою допомогою адвоката Дударенко А.М. В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6720 гривень представником позивача до суду надано наступні докази: ордер на надання правничої допомоги (а.с.24), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 27), договір про надання правничої допомоги від 18 березня 2024 року № 26 (а.с. 108-110), акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 1 від 05 квітня 2024 року (а.с.111), акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 2 від 22 травня 2024 року (а.с.113). ФОП ОСОБА_1 оплатив вищенаведені послуги, що підтверджується квитанціями № ПН1301 від 08 квітня 2024 року (а.с.112), № ПН647 від 23 травня 2024 року (а.с.116).

Суд вважає подані стороною позивача докази понесених ФОП ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. Одночасно, суд вважає гонорар адвоката співрозмірним із категорією справи, її складністю та кількістю витраченого адвокатом часу на участь у судових засіданнях.

З врахуванням рішення суду про часткове задоволення позову, положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3571 гривня 68 копійок, що становить 53,15% від реально понесених позивачем таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в сумі 3571 (три тисячі п`ятсот сімдесят одну) гривню 68 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ______________