ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 635/1127/24
Номер провадження 22-ц/818/2418/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року в складі судді Довготько Т.М. у справі № 635/1127/24 за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

В січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білик Роман Олегович, звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений авансовий платіж в сумі 13 155,00 грн, неустойку в сумі 28 020,15 грн, моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді передплати (авансу) за договором на виготовлення ліжка згідно замовлення №121005 від 12 жовтня 2023 у розмірі 13 115,00 грн, пеню у розмірі 28 020,15 грн, моральну шкоду у розмірі 2000, 00 грн, а всього 43 175, 15 грн та 1138, 53 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

19 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білик Р.О. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволені частково. Позивач поніс витрати на правничу допомогу по розгляду даної справи у розмірі 20 000,00 грн, про що нею зазначалось у позовній заяві. На підтвердження представником до заяви додано Рахунок № 36/24 про оплату наданих послух від 19 квітня 2024 та акт надання-прийому послуг від 19 квітня 2024 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білик Р.О., про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач ні в позовній заяві, ні до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог не подавала попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а також не зверталася із заявою про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення.

13 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білик Р.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвали нове судове рішення яким задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в самій позовній заяві було вказано про орієнтовні витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн, що суд не прийняв до уваги, а також позивачці не було відомо про дату розгляду судової справи, тому заяву подано після винесення судом рішення і відповідно вивчення даного документа.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 11 липня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 отримано 01 липня 2024 року (том 1, а.с.168);

ОСОБА_3 судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 19 червня 2024 року (том 1, а.с. 167);

ФОП ОСОБА_2 судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 19 червня 2024 року (том 1, а.с. 166).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач ні в позовній заяві, ні до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог не подавала попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а також не зверталася із заявою про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Білик Р.О. на підставі ордеру від 23 січня 2024 року (а.с. 24).

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних послуг від 19 квітня 2024 року Адвокат Білик Р.О. (надалі - Виконавець), яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1322 від 26 березня 2008 року виданого Львівською обласною КДКА та чинного законодавства України з однієї сторони та ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) з другої сторони, уклали акт про наступне:

1. Відповідно до Договорів про правову допомогу №7/24 від 16 січня 2024 року Виконавцем для клієнта надані правові послуги.

2. Правові послуги включають: правовий аналіз документів Клієнта та збір матеріалів для подачі позовних заяв в суд; формування позовної заяви про захист прав споживачів; участь в судових засіданнях по даній справі в суді першої інстанції до винесення рішення суду. Сторони погоджуються, що вартість наданих послуг складає 20 000,00 грн (а.с. 135).

Відповідно до Рахунку № 36/24 про оплату наданих послуг від 19 квітня 2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Білик Р.О. правові послуги за договором про надання правничої (правової) допомоги № 7/24 від 19 квітня 2024 року в розмірі 20 000,00 грн (а.с. 134).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, яка регламентує витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Крім того, саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись 24 січня 2024 року до суду з позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білик Р.О., в тексті позовної заяви зазначала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20 00,00 грн (а.с. 1-7).

Саму ж заяву про стягнення понесених судових витрат було подано через систему «Електронний суд» 19 квітня 2024 року (а.с.128), тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення 15 квітня 2024 року рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

Враховуючи характер виконаної адвокатом Білик Р.О. роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності подання відповідних документів зі сторони ОСОБА_1 , значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, враховуючи той факт, що в суді першої інстанції адвокат Білик Р.О. не приймав участь в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції 5000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді витрат за надання правової допомоги понесених в суді першої інстанції в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 липня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина