ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/511/24 Справа № 175/5292/21 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

21 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Агєєва О.В., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

стягувач - Асоціація «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ»,

боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу,за наявними у справі матеріалами, заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року задоволено позов Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» заборгованість в розмірі 25739 гривень 64 копійок та інфляційні нарахування в розмірі 1722 гривні 23 копійок, а всього суму в розмірі 27461 гривня 87 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1135 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1135 гривень 00 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» про визнання правочину Асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсним відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення, 28 березня 2023 року були видані виконавчі листи.

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 21 червня 2023 року звернулися до суду із заявою про визнання виконавчого листа №175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року не набрало законної сили, а тому суд не мав правових підстав для видачі виконавчого листа №175/5292/21, а отже, відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню з причини порушення суддею ОСОБА_3 порядку набрання рішенням суду №175/5292/21 «законної сили» шляхом вчинення суддею Дараган Л.В., по недбалості або умисно, дисциплінарного проступку за п.п. а.в.г п.1, п.2 ч.1 ст.106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Просили суд, визнати виконавчі документи виконавчі листи №175/5292/21, видані Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» заборгованості в розмірі 25739 гривень 64 копійок та інфляційних нарахувань в розмірі 1722 гривні 23 копійок, а всього суми в розмірі 27461 гривня 87 копійок, стягнення з ОСОБА_1 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1135 гривень 00 копійок, стягнення з ОСОБА_2 на користь Асоціації «Власників житлових будинків «ЗОЛОТІ КЛЮЧІ» судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1135 гривень 00 копійок, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявники, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи та які суд першої інстанції вважав встановленими,просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви про визнання виконавчих листів №175/5292/21 такими, що не підлягають виконанню.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

12 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення, а саме постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що зміст резолютивної частини постанови від 08.08.2024 є незрозумілим для учасників справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і об`єктивно робить неможливим виконання заявниками постанови суду апеляційної інстанції. Вказує, що апеляційний суд, скасувавши незаконну ухвалу суду першої інстанції та, дійшовши висновку про необхідність ухвалення нового судового рішення, у резолютивній частині постанови не зазначив змінене по суті нове рішення, передбачене процесуальним Законом. Зазначає, що резолютивна частина постанови Дніпровського апеляційного суду не містить нового судового рішення, яке має бути обов`язково постановлено на заміну скасованого судового рішення, що суперечить вимогам ч.ч.1, 3 ст.376 ЦПК України.

ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до повноважень між Місцевим і Апеляційним судом, суд апеляційної інстанції, скасувавши ухвалу суду першої інстанції від 18.08.2024 на підставах пунктів 1, 4 ч.1, пунктів 1, 2 частини 3 статті 376 ЦПК України був зобов`язаний зазначити нове рішення у постанові від 08.08.2024, зокрема направити справу на новий розгляд до Місцевого суду для розгляду повноважним складом суддів, що і є законним новим судовим рішенням.

Зазначає, що нечітке визначення судового рішення у резолютивній частині постанови від 08.08.2024 не забезпечує реалізацію і гарантування принципу Верховенства права на підставі такої постанови і об`єктивно унеможливлює її виконання, оскільки нове судове рішення заявлено у резолютивній частині постанови, але не визначено, тому просить роз`яснити постанову Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2024.

19 серпня 2024 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 21.08.2024 по вирішенню питання про роз`яснення судового рішення на іншу дату, яка мотивована тим, що вона є тимчасово непрацездатною, оформлює відповідну інвалідність та проходить амбулаторно медичну реабілітацію, що підтверджено доданою до заяви довідкою про тимчасову непрацездатність у період з 25.07.2024 по 09.09.2024.

19 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» за вхідним номером ЕС 34390 від ОСОБА_1 надійшла заява №1 від 19.08.2024 про зупинення розгляду справи про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2024 до вирішення іншої справи по ухваленню остаточного додаткового (нового) рішення за заявами від 15.08.2024, 18.08.2024 скаржників, або на підставі встановлених апеляційним судом обставин, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, або на підставі встановлених апеляційним судом обставин, передбачених п.п. 1,2 ч.3 ст.376 ЦПК України направити справу на новий розгляд до місцевого суду повноважним складом суду.

19 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» за вхідним номером ЕС 34398 від ОСОБА_1 надійшла така ж сама заява №1 від 19.08.2024 про зупинення розгляду справи про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2024 до вирішення іншої справи по ухваленню остаточного додаткового (нового) рішення за заявами від 15.08.2024, 18.08.2024 скаржників, або на підставі встановлених апеляційним судом обставин, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, або на підставі встановлених апеляційним судом обставин, передбачених п.п. 1,2 ч.3 ст.376 ЦПК України направити справу на новий розгляд до місцевого суду повноважним складом суду.

20 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» за вхідним номером ЕС 34614 від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 21.08.2024 на іншу дату на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України, оскільки в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 15.08.2024 про призначення вирішення питання по роз`ясненню судового рішення не визначено місце судового засідання, не вручені судові повістки про виклик до судового засідання.

20 серпня 2024 через підсистему «Електронний суд» за вхідним номером ЕС 34720 від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення апеляційного провадження у справі до вирішення справи №904/6505/23 в Центральному апеляційному господарському суді.

Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до положень ч.3 ст.271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст.17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Матеріалами справи встановлено, що ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року про призначення вирішення питання по роз`ясненню судового рішення від 15 серпня 2024 року заявник ОСОБА_1 , який є користувачем «Електронного суду» отримав 16.08.2024 о 14:09:04, тобто останній про день та час вирішення питання про роз`яснення судового рішення 21 серпня 2024 року об 11:35 годин був обізнаний з 16 серпня 2024 року.

Про обізнаність ОСОБА_2 про день та час вирішення питання про роз`яснення судового рішення 21 серпня 2024 року об 11:35 годин свідчать її дві заяви про відвід колегії суддів, судді- доповідача Бондар Я.М., Агєєва О.В., Корчистої О.І. Остапенко В.О. від 19 та 20 серпня 2024 року та її заява про відкладення судового засідання від 19 серпня 2024 року.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є користувачем «Електронного суду» та відповідно має можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, проте такого клопотання заявником суду не подано.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, ч.3 ст.271 ЦПК України щодо строку розгляду питання по роз`ясненню судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість вирішення питання про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їх неявка не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Клопотання ОСОБА_1 щодо зупинення розгляду справи про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.08.2024 до вирішення іншої справи по ухваленню остаточного додаткового (нового) рішення за заявами від 15.08.2024, 18.08.2024 скаржників та про зупинення апеляційного провадження у справі до вирішення справи №904/6505/23 в Центральному апеляційному господарському суді також не можуть бути задоволені, з огляду на таке.

Так, підстави обов`язкового зупинення провадження у справі визначені законодавцем у статті 251 ЦПК України.

Підстави, які надають суду право на зупинення провадження у справі встановлені у статті 252 ЦПК України.

Наведені ОСОБА_1 підстави для зупинення провадження у справі в розумінні положень статей 251 та 252 ЦПК України не є підставою для зупинення провадження при вирішенні судом апеляційної інстанції питання про роз`яснення судового рішення.

Заслухавши судді доповідача, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №904/2526/18 (провадження №12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого розяснення випливає з обставин неоднозначного розумінння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи розяснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 (провадження №14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`яснення підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Постановою суду апеляційної інстанції, яку просить роз`яснити ОСОБА_1 скасовано ухвалу суду першої інстанції, постановленою в порядку Розділу VI ЦПК України, з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, які виконанню не підлягають.

Ухвалене нове судове рішення Дніпровським апеляційним судом 08 серпня 2024 року, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню також не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, а також те, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року набрала законної сили та не підлягає примусовому виконанню, а доводи заявника стосуються роз`яснення мотивів ухваленого рішення та фактично порушують питання про зміну рішення, вказана постанова відповідно до правил статі 271 ЦПК України роз`ясненню не підлягає, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 271 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №175/5292/21 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий:

Судді: