Справа № 536/878/23
Провадження № 2-п/536/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Веремєєвої О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчуці заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20 липня 2023 року по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Заява обґрунтована зокрема тим, що заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2024 року по справі № 536/878/23 задоволено позов Акціонерного товариства «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ТОВ «Фінтраст Україна» до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Заявником вказано, що він дізнався про заочне рішення тільки 15.03.2024 року так як її банківські рахунки були заблоковані в наслідок примусового виконання заочного рішення, 18 квітня 2024 року дня її представник звернулася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

В судові засідання, призначені по справі вона не могла з`явитись по незалежним від неї причин, тому що не знала про час та місце їх проведення. Вона фактично проживала за адресою АДРЕСА_1 , з 22 грудня 2018 року по 15 листопада 2023 року

Судом було задоволено позовні вимоги в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ Україна» суму заборгованості в розмірі 55104 грн., інфляційні витрати 16641 грн. 40 коп., три відсотки річних 2305,31 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Однак судом не було прийнято до уваги, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення інфляційні витрати та 3% річних на період дії воєнного стану в Україні.

Законом України «Про внесеннязмін до Податкового кодексу України таінших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Також відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Тому нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача з лютого 2022 року по березень 2023 року.

Отже, оскільки інфляційні втрати відповідачу нараховані за період з лютого 2022 року по березень 2023 року включно, то таке нарахування є безпідставним, а позовна вимога щодо цих сум такою, що не підлягає задоволенню, на що суд першої інстанції увагу не звернув. Не зрозумілим та ніяким чином не обґрунтованим є розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за період з грудня 2021 року по 03 травня 2022 року з огляду на те, що договір факторингу № 03-05/2022 був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ Україна» 03.05.2022 року. Так, згідно договору факторингу сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно поданого реєстру позивачу передавалося право грошової вимоги до відповідача у розмірі 55104 грн., яка складається з 16800 грн. тіло кредиту, 38304 грн. нараховані проценти.

Тобто з вказаного часу у позивача могли виникнутм усі права первісного кредитора по відношенню до боржника. Тому нарахування будь яких штрафних санкцій з грудня 2021 року позивачем є неправомірним адже право вимоги передавалося 03.05.2022 року в сумі 55104 грн.

З урахуванням вказаного просила суд:

- Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2023 року по справі №536/878/23, визнавши причини його пропуску поважними.

- Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2023 року по справі №536/878/23 скасувати

В судовому засіданні представнк заявника підтримала свою заяву та просила скасувати заочне рішення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надав заперечення на заяву про скасування заочного рішення, в яких просив відмовити в її задоволенні з огляду на те, що проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, у межах нового погодженого строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, приходить такого висновку:

На підставі ст. 287 ЦПК України, суд своєю ухвалою може залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Також, ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, ч. 2 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та є частиною національного законодавства України, зазначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частина 1 ст. 3 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а ч. 2 ст. 3 ЦПК України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року чітко вказує на те, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

До всього цього, ч. 4 ст. 10 ЦПК України прямо зазначає, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Тобто, у випадках наявності суперечностей між Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та нормами ЦПК України, застосуванню підлягає саме Конвенція, зокрема щодо права доступу до суду, справедливості судового розгляду, рівності сторін, а також надання сторонам всіх можливостей надати докази з метою повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи з метою ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. Так, Європейський Суд з прав людини вказав на те, що хоча проблему відносно тлумачення національного законодавства мають вирішувати передусім національні органи влади, зокрема суди, завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи не суперечить результат такого тлумачення положенням Конвенції (див. рішення у справі «Кушоґлу проти Болгарії» («Kushoglu v. Bulgaria») (заява № 48191/99) від 10 травня 2007 року, п. 50).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач не з`являвся в судове засідання з поважних причин та не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судом встановлено, що копія ухвали про відкриття провадження разом з позовом та судові повістки були направлені відповідачу. за адресою зазначеною в позові.В той час, відповідач фактично проживала за іншою адресою та не була обізнана про наявність позову в провадженні суду та дати судових засідань.

Перевіривши матеріали справи, поштові повідомлення щодо вручення відповідачу судових викликів або отримання ухвали про відкриття провадження з додатками відсутні.

Також, в заяві про перегляд заочного рішення наведено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в той час, відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, оскільки відповідач по справі не міг скористатися своїми процесуальними правами внаслідок відсутності його участі в судовому засіданні з поважних причин, тому суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, а тому суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 258-261, 284-287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20 липня 2023 року по цивільній справі за позовом ТОВ « ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2023 року по справі №536/878/23, визнавши причини його пропуску поважними.

Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 липня 2023 року по справі №536/878/23 скасувати..

Призначити справу до розгляду в спрощеному порядку в приміщенні Кременчуцького районного суду Полтавської області на 21 червня 2024 року об 10 годині 00 хвилин.

Повідомити сторін по справі про час та місце розгляду справи.

Роз`яснити всім учасникам справи наступне:

Відповідно до ст. 191 ЦПК України, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив подається протягом 15 днів із дня даної ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Відповідно до ст.179 ЦПК України, позивач має право подати відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву відповідача.

Згідно з ч.3 ст.179 ЦПК України, копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Відповідно до ст.180 ЦПК України, відповідач має право подати заперечення на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з ч.3 ст. 180 ЦПК України, копія заперечення на відповідь на відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечення на відповідь на відзив до суду.

Відповідно до вимог ст.83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву .

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до вимог ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, щодо справи, що розглядається за наступною веб-адресою сторінки: http://km.pl.court.gov.ua/fair/

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Колотієвський