Справа № 141/111/24
Провадження № 22-ц/801/1390/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 рокуСправа № 141/111/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

04.03.2024 до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.05.2023 - 100001530, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн строком на 41 день.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5500,00 грн, однак у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість в сумі 11 550,00 грн, з яких: 5500,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 6050,00 грн - сума заборгованості по відсотках, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023 в розмірі 10 010,00 грн, з яких 5 500,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 4510,00 грн - сума заборгованості за процентами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ «Споживчий центр» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районний суд необґрунтовано не взяв до уваги довідку-розрахунок заборгованості, а також не вірно надано оцінку таблиці обчислення вартості кредиту.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу суду, що інформація щодо підстав нарахування процентів за користування кредитними коштами міститься безпосередньо в кредитному договорі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає повністю.

Судом встановлено, що 17.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.05.2023 - 100000162.

Згідно укладеного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п.3.1 договору).

Дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом (проценти) та графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, тип кредиту - фінансовий кредит (п.3.3.1 - 3.3.7 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_3.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 77983%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 10010,00 грн (п. 4.5 договору).

Договір підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора Н375, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 .

Як убачається із заявки від 17.05.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти), ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5500,00 грн, строк надання кредиту - 41 день, дата надання/видачі кредиту - 17.05.2023, дата повернення (виплати) кредиту - 26.06.2023, процентна ставка - 2,0% за 1 (один) день користування кредитом.

Згідно квитанції № від 17.05.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_2 було перераховано 5500,00 грн, призначення - видача за договором № 17.05.2023 - 100001530.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023, загальна вартість кредиту ОСОБА_1 складає 10010,00 грн, з яких 5500,00 грн - сума кредиту за договором, 4510,00 грн - сума процентів за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що після спливу визначеного кредитним договором № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023 строку кредитування (починаючи з 27.06.2023), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Суд вказав, що відповідно до п. 6 заявки від 17.05.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти) до кредитного договору № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023, процентна ставка за 1 (один) день користування кредитом становить 2,0%, а строк надання кредиту - 41 день.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості за процентами за період з 17.05.2023 по 26.06.2023 в межах строку кредитування до кредитного договору № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023 становить 4510,00 грн (5500,00 грн*2,0%*41 день = 4510,00 грн), яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17.05.2023 - 100001530.

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 5500,00 грн, строком на 41 день.

Згідно з п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - банківський рахунок споживача.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини у справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, районний суд вірно дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17.05.2023-100001530 від 17.05.2023, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору кредитної лінії, відтак з нього на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за основним боргом у розмірі 5 500 грн.

Також суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до п. 6 заявки від 17.05.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти) до кредитного договору № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023, процентна ставка за 1 (один) день користування кредитом становить 2,0%, а строк надання кредиту - 41 день.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Надаючи оцінку довідці-розрахунку, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився із розміром процентів за користування кредитними коштами, оскільки вона не містить достатньої інформації щодо підстав нарахування відсотків за користування кредитними коштами в сумі 6 050 грн після закінчення строку дії договору.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач мав право на стягнення з відповідача відсотків за період дії кредитного договору № 17.05.2023 - 100001530 від 17.05.2023 в розмірі 4 510 грн.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що розглядаючи спір, місцевий суд повно і всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.К. Медвецький

С.Г. Копаничук