Номер провадження: 22-ц/813/776/24
Справа № 501/2716/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 , яка є особою яка не брала у часті у справі, звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Судове засідання у справі призначено на 05 червня 2024 року о 10:45 год.

05 червня 2024 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.

Дана заява обґрунтована тим, що 15 листопада 2023 року судді ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вийшли до нарадчої кімнати для винесення постанови по справі №501/2716/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року. Після повернення із нарадчої кімнати складом суду було оголошена протокольна ухвала про витребування справи №520/5745/18, яка розглядалась цим же складом суду у складі суддів Громік Р.Д., Дришлюк А.І. та Драгомерецький М.М. Відповідач вважає, що після закінчення підготовки справи до розгляду та за відсутності будь-яких обґрунтованих клопотань учасників справи про необхідність витребування доказів, суд неуповноважений на збирання доказів за власною ініціативою. Після проголошення вказаної ухвали суду, судом ще двічі було відкладено розгляд справи з надуманих причин. 03.06.2024 при ознайомленні з матеріалами справи, що містяться в Електронному кабінеті ЄСІТС, відповідачем як учасником справи було встановлено, відсутність фактично виконання судом своєї ж протокольної ухвали від 15 листопада 2023 року. Посилання про повторне витребування справи №520/5745/18, яке міститься в супровідному листі від 14 березня 2024 року фактично не знайшло свого підтвердження в матеріалах, що містяться в ЄСІТС. Крім того, сам факт збирання доказів судом з метою подальшого розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 після виходу суду до нарадчої кімнати, свідчить про наявність побічної заінтересованості складу суду в ухваленні постанови на користь скаржника. Поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності у матеріалах справи доказів про пропуск такого строку також свідчить про упередженість складу суду. Надання істотних переваг скаржнику не передбачених процесуальним законодавством на думку відповідача свідчить про порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та очевидне упереджене ставлення суддів Громіка Р.Д., Дришлюка А.І. та Драгомерецького М.М.

Також відповідач зазначає, що вказана заява про відвід суддів подається не в результаті незгоди сторони з процесуальними рішеннями суддів, а лише з метою реалізації права на справедливий суд, яке гарантоване, в тому числі, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід суддів надійшла до Одеського апеляційного суду в день судового засідання колегія суддів вважає за необхідне вирішити дану заяву.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявою про відвід судді, не навів підстав та не надав доказів, які б свідчили про зацікавленість суддів в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

Хоча відповідач зазначає, що вказана заява про відвід суддів подається не в результаті незгоди сторони з процесуальними рішеннями суддів, а лише з метою реалізації права на справедливий суд, яке гарантоване, в тому числі, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте його доводи фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суддів, а саме з поновлення скаржнику строку на апеляційне оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року та витребування 15 листопада 2023 року з Київського районного суду м. Одеси цивільної справи №520/5745/18 для огляду в судовому засіданні.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Більше того, щодо посилання заявника на те, що вимоги протокольної ухвали про витребування з Київського районного суду м. Одеси матеріалів цивільної справи №520/5745/18, колегія суддів зазначає, що 22 квітня 2024 року до Одеського апеляційного суду від Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи №520/5745/18 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Славкіної Марини Анатоліївни, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 про визнання договорів недійсними, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, витребування із чужого незаконного володіння, зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування домоволодінням та виселення.

Тому вищезазначені доводи відповідача є безпідставними.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу судді, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або його особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк