Справа № 456/2320/21
Провадження № 2-др/456/7/24
РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

20 травня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий заяву представника ОСОБА_1 адвоката Басюр Лесі Миколаївни про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати у цивільній справі №456/2320/21 за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики -

встановив:

24.04.2024 на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 , - адвоката Басюр Л.М., про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договором позики, в якій адвокат Басюр Л.М., просить стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , 34000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву мотивує тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2024 у справі № 456/2320/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договором позики було відмовлено. Під час судових дебатів нею було заявлено, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу буде подана впродовж 5 днів після ухвалення рішення суду. Так, за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях під час розгляду цивільної справи адвокат надала відповідачу правову допомогу, яку на загальну суму 34000 грн.

ОСОБА_1 , та адвокат Басюр Л.М., в судове засідання не з`явилась, однак адвокатом Басюр Л.М., було подана заява, згідно якої просила розгляд справи проводити за їхньої відсутності та прийняти рішення по наявних матеріалах.

Позивач ОСОБА_2 , в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та вказав, що він не ознайомлений з матеріалами заяви та паросить відкласти розгляд справи.

Суд, вивчивши заяву про постановлення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити, що не бере до уваги клопотання позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із не ознайомленням з матеріалами заяви оскільки, відповідно до вимог ч.3 ст.270 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 24.04.2024 та була призначена до розгляду на 07.05.2024..

26.04.2024 ОСОБА_2 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами і яка судом була задоволена та оголошено перерву в засіданні на 20.05.2024, а відтак в ОСОБА_2 було достатньо часу в період з часу подання ним заяви про відкладення розгляду справи з 26.04.2024 по 20.05.2024 по час фактичного розгляду справи, для ознайомлення з вимогами заяви про ухвалення додаткового рішення та подання своїх заперечень, а відтак в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

На підставі вищенаведеного суд приходить до переконливого висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро /адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро /адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро /адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/ адвокатським об`єднанням.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 03 січня 2023 року ОСОБА_3 , на підставі ордеру, прийняла на себе зобов`язання надавати ОСОБА_1 , правову допомогу по захисту її інтересів при розгляді справи Стрийським міськрайонним судом Львівської області.

23 квітня 2024 року між ОСОБА_1 , та Адвокатським бюро «Лесі Басюр» в особі керівника: Басюр Л.М., було укладено акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги та представництво інтересів, з якого вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги щодо: судового засідання: 18.05.2023 4000грн., судового засідання 29.06.2023 2000 грн., судового засідання 04.08.2023 4000 грн., судового засідання 28.10.2023 2000 грн., судове засідання по відрядженню 07.12.2023 6000 грн., клопотання, заперечення 08.02.2024 8000 грн., судове засідання 10.03.2024 4000 грн., судове засідання 22.04.2024 4000 грн., на загальну суму 34000, грн.

Вказану суму відповідач ОСОБА_1 , сплатила в повному обсязі, що підтверджується фільтрованою випискою за період з 2.04.2023 по 22.04.2024 рахунку ОСОБА_3 , в АТКБ «Приватбанк» від 22.04.2024.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд погоджується з доводами представника відповідача - адвоката Басюр Л.М., про те, що долучені до матеріалів заяви документи підтверджують надання адвокатом правової допомоги відповідачу ОСОБА_1 , при розгляді справи №456/2320/21, однак критично оцінює розмір витрат на професійну правову допомогу в сумі 34000,00 грн., з огляду на наступне.

Так, відповідно до наданих суду актів виконаних робіт, підписаних замовником та виконавцем останній просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 , 34000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає, що витрати в сумі 34000,00 грн. є не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а тому суд вважає, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума 12000,00 грн.

Зокрема, відповідно до Акту передачі-приймання наданої правової допомоги (юридичних послуг) від 23.04.2024, суд стягує з позивача на користь відповідача: за юридичне консультування з питань порядку участі у судовій справі - 8000,00 грн.; за представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 10.03.2024 - 4000,00 грн., а всього 12000, 00 грн., в решти суд відмовляє, оскільки судові засідання, за які відповідач просить стягнути витрати на правову допомогу, у вказані дні в Акті приймання-передачі, а саме 29.06.2023, 04.08.2023, 07.12.2023 не проводились, 28.10.2023 була субота.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2021 в задоволенні позову ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договором позики відмовлено, приймаючи до уваги норму ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд при ходить до переконливого висновку, що з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , слід стягнути 12000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в задоволенні решти вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 270, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп..

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат в сумі 22000 (двадцять дві тисячі) грн.. 00 коп. відмовити.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга через Стрийський міськрайонний суд Львівської області до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 30.05.2024.

Cуддя Р. Т. Шрамко