Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Кулак Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Біотек Груп» про стягнення заборгованості за договором позики, 3 % річних та пені.

Зазначав, що 01.08.2017 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики №1/17.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі, еквівалентному 50 000 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у встановлений договором строк.

Згідно з п. 2.1 договору позивальник зобов`язався повернути позику у строк до 30.05.2018.

Відповідно до п. 2.2 договору позика повертається шляхом передачі позичальником позикодавцю готівки у розмірі, еквівалентному 50 000 дол. США.

01.08.2017 між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Біотек Груп» було укладено договір поруки №1/17.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли з договору позики №1/17 від 01.08.2017 на суму грошових коштів в еквіваленті 50 000 дол. США.

Відповідачі взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконали.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не повернув суму позики у встановлений в договорі строк, просив стягнути з солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 5 715 367 грн. 13 коп., з яких: 1 175 000 грн. - заборгованість за основним боргом, 194 438 грн. 36 коп. - 20% річних за користування грошовими коштами, 4 288 750 грн. - пені, 54 178 грн. 77 коп. - 3% річних.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 проти позову заперечив, вказавши наступне.

Зазначив, що між ним та позивачем не укладалися договір позики від 01.08.2017 та додаткові угоди до нього, він не отримував кошти у розмірі еквівалентному 50 000 дол. США та не зобов`язався їх повернути.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Біотек Груп» про стягнення заборгованості за договором позики закрито.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явивя, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 01.08.2017 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики № 1/17 (далі - договір) (а.с. 15-16).

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі, еквівалентному 50 000 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у встановлений договором строк.

Згідно з п. 1.2 договору відсотки за користування позикою або будь-яка винагорода позикодавцю не передбачена.

Відповідно до п. 1.3 договору підписуючи даний договір, позичальник підтвердив отримання грошових коштів у валюті гривні, у розмірі визначеному п. 1.1 договору.

Згідно з п. 2.1 договору позивальник зобов`язався повернути позикодавцю всю суму позику у строк до 30.05.2018.

Відповідно до п. 2.2 договору позика повертається шляхом передачі позичальником позикодавцю готівки у розмірі, еквівалентному 50 000 дол. США.

Згідно з п. 3.2 договору у разі порушення позичальником строку повернення позики, визначеного п. 3.1 договору, позичальник виплачує позикодавцю штраф у розмірі 20 % від розміру невиконаного грошового зобов`язання, а також пеню у розмірі 1% від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У встановлений в договорі строк ОСОБА_2 суму позики не повернув.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що заборгованість за договором позики від 01.08.2017 складає 5 715 367 грн. 13 коп., з яких: 1 175 000 грн. - заборгованість за основним боргом, 194 438 грн. 36 коп. - процентів за користування грошовими коштами, 4 288 750 грн. - пені, 54 178 грн. 77 коп. - 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України з за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як установлено судом, у встановлений договором позики строк ОСОБА_2 суму боргу не повернув.

Доказів на спростування зазначених обставин ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 1 175 000 грн..

У позовній заяві позивачем заявлено, також, вимогу про стягнення з відповідача на його користь 194 438 грн. 36 коп. - процентів за користування грошовими коштами, 4 288 750 грн. - пені.

Згідно з п. 3.2 договору у разі порушення позичальником строку повернення позики, визначеного п. 3.1 договору, позичальник виплачує позикодавцю штраф у розмірі 20 % від розміру невиконаного грошового зобов`язання, а також пеню у розмірі 1% від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки відповідач прострочив виконання умов договору позики, позивачем нараховано 20% річних за користування грошовими коштами у розмір 194 438 грн. 36 коп., пеню у розмірі 4 288 750 грн., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20% річних за користування грошовими коштами у розмір 194 438 грн. 36 коп., пеню у розмірі 4 288 750 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 54 178 грн. 77 коп. - 3% річних за період з 31.05.2018 по 12.12.2019.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ураховуючи те, що відповідач не повернув позивачу кошти, у встановлений у договорі позики строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 54 178 грн. 77 коп. - 3% річних за період з 31.05.2018 по 12.12.2019.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 9 605 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 80, 81, 128, 141, 223, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 549, 610, 611, 625, 626, 629, 1046, 1047, 1049, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості, 3 % річних, пені та інфляційних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 1 175 000 (один мільйон сто сімдесят п`ять) грн., 194 438 (сто дев`яносто чотири тисячі чотриста тридцять вісім) грн. 36 коп. процентів за користування грошовими коштами, 4 288 750 (чотири мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. - пені, 54 178 (п`ятдесят чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 77 коп. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.05.2024.

Суддя С. С. Захарчук