Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/195/22
Провадження № 2/391/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2024р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Компаніївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 32 449,89 грн.

В обгрунтування позовних вимог Позивач зазначив наступне:

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 17.01.2013 р.

14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Відповідач при підписання анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача, АТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання банківських послуг банком його клієнтам.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи, які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі.

Дія Договору також підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені вище операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Тобто підписавши заяву між сторонами, був укладений Договір про надання банківських послуг, який містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеній в довідці.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27 000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбаченими Договором та в межах, встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п.2.1.12.3.

Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 07.02.2022 р. має заборгованість 32449,89 грн., з яких: 26188,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6260,96 грн. заборгованість за простроченими відмотками.

У зв`язку з викладеним, Позивач просить стягнути з Відповідача вказану суму заборгованості.

Ухвалою суду від 14.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовної заяви відмовити, застосувати позовну давність відносно позовної заяви.

В обгрунтування своєї позиції Відповідачка зазначила наступне.

1.Заява є неналежним доказом укладення договору та не містить істотних умов договору: строку, процентної ставки, тощо.

Оформлюючи зарплатну картку, банком їй було видано й другу картку для здійснення розрахунків. Банк надав їй документи на підписання не надаючи будь-яких роз`яснень. Їй не було роз`яснено, що вона отримала кредитну картку, за якою необхідно сплачувати проценти та будь-які штрафні санкції. За весь період користування карткою для розрахунків, вона вважала, що користується власними грошовими коштами, які їй перераховуються з зарплатної банківської картки.

Анкета-заява від 17.01.2013 р., яка була підписана нею, не є доказом того, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг у «Приватбанк», які діяли на момент підписання цієї заяви і не є належним доказом укладення договору про надання банківських послуг використання кредитної картки, так як в ній відсутні дані про істотні умови кредитного договору, зокрема, щодо процентної ставки по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки.

Вона хотіла відкрити лише зарплатний рахунок. Її не попереджали про надання кредиту, зміну кредитного ліміту. Вона отримувала зарплату на картку і нею користувалась. Також з умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті, у «Приватбанку» її ніхто не ознайомлював. Її підпис про ознайомлення з умовами відсутній. В анкеті-заяві не міститься відомостей щодо конкретної банківської картки.

2.Відсутні первинні документи, які підтверджують видачу коштів.

Позивач не надав докази, якими підтверджується факт отримання нею кредитних коштів, з сумами, зазначеними в розрахунку, вона не погоджується. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України, а прийняття такої пропозиції матеріали справи не містять. В зазначеній анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання (відсутня сума кредиту та кредитного ліміту тощо). Розрахунки заборгованості, крім того, не містять необхідних реквізитів, тому не можуть вважатись належними доказами.

3.Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою нею не підписані, що свідчить про те, що Умови на неї не розповсюджуються.

4.Зміна Позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки, то така умова договору є нікчемною, оскільки фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

5.Не зрозумілий термін кредитного договору, так як не зазначений в заяві. Відсутня домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності.

6.В Позивача відсутня ліцензія на кредитування людей та осіб.

7. Позивач використав її персональні дані без її дозволу.

8.Відповідач є людиною, а не фізичною особою, тому не підсудна суду.

9.Позивач пропустив строк позовної давності.

10.Споживач банківських послуг є «Слабкою стороною», тому покладання на слабшу сторону споживача з`ясування кредитного договору, об`ємом 1500 сторінок, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.

11.Договір приєднання (оферти) від 17.01.2013 р. на момент укладання був відсутній на сайті Приватбанку. (Т.1, а.с.79-97).

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого ОСОБА_1 звернулася до відділення Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 17.01.2013. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Зазначено, що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами було здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої Заяви та іншими документами, які складають Договір про надання банківських послуг, Відповідачу було відкрито картковий рахунок ключем до якого є пластикова Картка, яку Відповідач отримав та мобільний телефон, який вказав Відповідач в Заяві.

Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою Карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль.

Позивач вказував, що з моменту оформлення кредитного договору 17.01.2013 Позичальник в Банк щодо неправильного нарахування відсотків не звертався, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.

Також представник Позивача звертав увагу, що до позовної заяви додано Ліцензію про право надання банківських послуг від 05.10.2011 р., що є актуальною на час звернення до суду. Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки грошові кошти надавались не на придбання продукції, а в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. В Анкеті заяві зазначено про ознайомлення та згодою з Умовами та Правилами, що підписано Відповідачем. Погашаючи заборгованість по кредиту Відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.

Позивач стверджує, що сторонами при укладення Кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору, про що свідчать підписана Відповідачкою анкета-заява та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якої вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку 2.5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо, а Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є загальнодоступною інформацією.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилам надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунку через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальну», без якої неможливо проведення вказаних операцій.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість за договором; виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунок (з визначенням дати операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведення операції).

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований.

Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Щодо несправедливих умов Позивач вважає, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі, сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчено власними підписами. Відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами, тому така позиція відповідача свідчить про намагання уникнути відповідальності за допущення прострочення кредитного зобов`язання.

Позивач вказував, що Банк має право на передачу персональних даних Клієнта розпорядникам баз персональних даних Банку, а також третім особам, якщо цього вимагає захист прав та законних інтересів суб`єкта персональних даних або інших осіб, без додаткового повідомлення суб`єкта персональних даних.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. В свою чергу, банківська виписка має статус первинного документу та з виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, тобто відповідачу було добре відомо про умови договору.

Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Наданий Відповідачеві кредит має певні особливості, оскільки по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці та картрахунки відкриті на невизначений строк. Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців, Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

Позивач звертав увагу, що строк перевипущеної картки Відповідачки до останнього дня 04/2023 р., тому звернення до суду з позовом 22.05.2022 р. відбулося до спливу строку позовної давності.

Відповідачкою на відповідь на відзив надано заперечення, згідно яких, крім тих доводів, які викладені в відзиві, зазначила, що на момент укладання договору на офіційному сайті Приватбанку умов договору не було. В матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія кредитного договору в повному об`ємі, який складає близько 1500 сторінок та у зв`язку з таким значним об`ємом, те, що Відповідачку було в повній мірі ознайомлено з умовами кредитного договору, не відповідає дійсності. Роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Належних доказів, що Відповідачку було ознайомлено з публічним договором (офертою) позивачем не надано.

Також відповідачка вважає, що виписка по рахунку не являється первинним документом, в матеріалах справи будь-які первинні фінансово-господарські документи, які підтверджують, що банк видав їй кредитні кошти. Вважає, що Банк самостійно вніс в Умови п.2.1.2.5.2, якого в першочерговій редакції Умов не було, тому без згоди Відповідача списував гроші. (Т.1, а.с.118-126).

30.06.2023 ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору від 17.01.2013 недійсним.

Ухвалою суду від 30.08.2022 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивачем ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 17.10.2022 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним з первісним позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.191).

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, вказує, що Анкета-заява від 17.01.2023 є не належним доказом укладення кредитного договору та не містить істотних умов договору, строку процентної ставки. Оформлюючи зарплатну карту, банком надано їй і другу картку, при цьому їй не було роз`яснено, про те, що вона отримала кредитну картку, за якою їй необхідно сплачувати відсотки, пеню. Позивач не ознайомив відповідача з «Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та з «Умовами та правилами надання послуг в Приватбанку». Роздруківка із сайту не може бути належним доказом, оскільки банк немає право в односторонньому порядку вносити зміни в текст. Копія Анкети-заяви не містить відомостей відносно якої платіжної картки, а саме кредитної або дебетової. Відсутні будь-які підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору та інші умови кредитного договору, відсутні докази наданні їй коштів в кредит. Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг не підписані первинним відповідачем, це свідчить про неможливість банку надати підтвердження, які ж конкретно умови банк запропонував Клієнту при підписанні заяви. Крім того, Банк порушує ряд норм закону про Захист прав споживачів, у т.ч. не вправі змінювати умови кредитного договору в односторонньому порядку. По її підрахунках загальна сума позову складає 154,558,07 грн та складається з наступних сум 122 108,18 грн, - зайво сплачені нею кошти. Просить застосувати двосторонню реституцію та повернути зайво сплачені кошти у розмірі 122 108,18 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2022 справу призначено до судового розгляду (а.с.Т.2, а.с.35-36).

Представник відповідача ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою 02.12.2022 надав до суду письмові пояснення на зустрічний позов, просить при вирішенні зустрічних позовних вимог застосувати строк позовної давності й відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі, оскільки Договір укладено в 2013 році, ОСОБА_1 активно користувалася весь період коштами, а до суду звернулася в 2022 році.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, але в клопотанні до суду прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і не заперечував проти винесення заочного рішення. Також просив взяти до уваги раніше надані письмові пояснення.

Відповідач за первісним позовом до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що:

17.01.2013 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було підписано анкету- заяву №б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якої, відповідач підтвердив свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між Відповідачем і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.23).

До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.24-49).

Згідно довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , змінювався кредитний ліміт коштів з 13.09.2013 по 30.10.2020 з 3100,00 грн до 25860,00 грн.(а.с.20-21).

Відповідно до довідки ОСОБА_1 , за кредитним договором було надано наступні кредитні картки № НОМЕР_1 дата відкриття 13.09.2013; № НОМЕР_2 дата відкриття 10.08.2015; № НОМЕР_3 дата відкриття 12.10.2015; № НОМЕР_4 від 03.08.2017; № НОМЕР_5 від 05.07.2019 (а.с.22).

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг, станом на 07.02.2022 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 32 449,89 гривень, з яких: 26188,96 грн заборгованість за тілом кредиту; 6260,93 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.10-19).

З виписки за договором б/н за період 13.09.2013-09.02.2022, вбачається, що ОСОБА_1 в вказаний період користувалася кредитним коштами на власні цілі (а.с.59-67).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку процентна ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

На підтвердження досягнення згоди щодо цих платежів АТ КБ «Приватбанк» надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Суд зазначає, що при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни у них.

Суд, вважає, що до відносин, які виникли між сторонами неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» - www.privatbank.ua можуть змінюватись самим АТ КБ «Приватбанк», тобто він міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приват Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.01.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11Закону України від 12 травня 1991року N1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон N 1023-XII). Але, у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, де крім іншого зазначено, що «з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору».

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість у розмірі 26188,96 грн. (заборгованість за тілом кредиту). В частині стягнення заборгованості в сумі 6260,93 грн. за простроченими відсотками позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не доведено, досягнення домовленості у кредитному договорі від 17.01.2013 року щодо розміру і порядку нарахування процентів.

Щодо зустрічних позовних вимог судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до правового висновку ВСУ, викладеного в постанові від 02.12.2015р. у справі № 6-1341цс15 «Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору».

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207,640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідна правова позиція викладені ВСУ в постанові від 23.12.2015р. у справі № 6-845цс15.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).

Судом встановлено, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого вступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

Позивачем за первісним позовом надана до суду копія анкети-заяви від 17 лютого 2016 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідачка висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між Відповідачем і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Відповідачці було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримувала кредитні картки (а.с.22). В подальшому, протягом користування кредитним рахунком, кредитний ліміт декілька разів було збільшено (а.с.20-21). Також відповідачці встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо (а.с.24). Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що Відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що остання користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, ОСОБА_1 з дати укладення договору до січня 2022 р. здійснювала погашення кредиту та процентів, а отже, дії відповідача свідчать про згоду з умовами кредитування.

Статтею 628 ЦК України регулюється зміст договорів, надаючи сторонам свободу визначати і погоджувати на свій розсуд умови договорів, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а приписи статей 526, 629 ЦК України встановлюють вимоги щодо обов`язковості зобов`язання в цілому та договору.

На думку суду, позивачем за зустрічним позовом не надано належних і допустимих доказів того, що умови договору є несправедливими. Спірний договір був укладений за участю і згодою позичальника, відповідно не порушує принципів договірних зобов`язань, у зв`язку з чим суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання кредитного договору від 17.01.2013 р. недійсним, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, керуючись приписами ст. 203, 215 ЦК України, беручи до уваги встановлені, проаналізовані та оцінені судом обставини справи, суд не встановив обставин, які б свідчили про недодержання загальних вимог, необхідних для чинності правочину, та не знайшов підстав для визнання договору №б/н від 17 лютого 2016 року укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та Відповідачкою недійсним.

З вищенаведеного суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , не підлягають задоволення у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Крім того, враховуючи надані суду письмові докази, в тому числі виписку з карткового рахунку, порушень строків давності при звернення до суду АТ КБ «ПриватБанк» з первісним позовом про стягнення заборгованості суд не вбачає.

При винесенні рішення суд не розглядає заяву первісного позивача про застосування строків позовної давності до зустрічної позовної заяви, оскільки в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право, а суд при розгляді справи дійшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову за необгрунтованістю.

Порушень з боку АТ КБ ПриватБанку законодавства про захист персональних даних, суд не вбачає. Крім того, звертає увагу, що в анкеті-заяві Відповідачкою надано згоду на обробку Банком її персональних даних.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як первинний позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (26188,96 х2481/ 32449,89=2002,31).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 203,207,215, 526, 530, 549, 626, 628,629, 633, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 81,141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.01.2013 року, в сумі 26 188,96 грн. (двадцять шість тисяч сто вісімдесят вісім гривень 96 коп.) (заборгованість за тілом кредиту), станом на 07.02.2022 р.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2002,31 грн. (дві тисячі дві гривні 31коп).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» рах. НОМЕР_6 , МФО № 305299), місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, б.1Д, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 20.05.2024.

Суддя В.В. Козюменська