Дата документу 20.05.2024
Справа № 334/3957/22
Провадження № 2/334/319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна з незаконного володіння,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про витребування належного йому майна автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 , який вибув з його володіння поза його волею. Позивач вказав на те, що 25 вересня 2021 року позивач звернувся до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , із проханням допомогти йому у придбанні автомобіля за кордоном, а саме у Литві. Останній погодився і попросив позивача оформити нотаріальну довіреність на його ім`я для надання йому права на придбання позивачу автомобіля за кордоном, митного його оформлення та державну реєстрацію придбаного автомобіля.

27 вересня 2021 року таку довіреність позивач оформив у місті Богуславі Київської області у приватного нотаріуса Іщенко О.В. Згідно змісту довіреності від 27 вересня 2021 року № 52780776, яка зареєстрована Єдиному реєстрі довіреностей під №430, позивач уповноважував ОСОБА_5 бути представником в усіх державних та адміністративних установах, громадських і кооперативних організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності, органах державної влади та місцевого самоврядування, перед усіма фізичними і юридичними особами, в органах державної податкової служби, в усіх митних службах, пунктах пропуску, органах сертифікації, органах державної реєстрації прав, у відповідних структурних підрозділах Міністерства внутрішніх справ тощо.

Після отримання довіреності, цього ж 27.09.2021, позивач передав дружині ОСОБА_5 ОСОБА_8 вище зазначену довіреність та шість тисяч доларів для придбання на ім`я позивача автомобіля.

У подальшому, 8 жовтня 2021 року на прохання ОСОБА_5 для покриття його витрат з придбання автомобіля в Литві на ім`я позивача, ОСОБА_3 перерахував через відділення «ПРИВАБАНКУ» у м. Богуславі на картковий рахунок його матері - ОСОБА_9 , сто тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень, що підтверджується відповідною квитанцією. Цього ж 8 жовтня 2021 року за вказівкою ОСОБА_5 позивач оплатив за митне оформлення на його ім`я, тобто ОСОБА_3 , автомобіля п`ятдесят чотири тисячі гривень.

У подальшому, позивачем встановлено, що згідно з митною декларацією № UA100320/2021/241/241808 від 12.10.2021 позивачем, як власником, було ввезено з Литви на митну територію України бувший у використанні автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 . Вказана обставина підтверджується змістом митної декларації № UA100320/2021/241808 від 12.10.2021.

15.10.2021 ОСОБА_5 у ТСЦ МВС №7144 на підставі митної декларації № UA100320/2021/241808 від 12.10.2021 зареєстрував автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 на ім`я позивача та отримав державний номерний знак НОМЕР_2 .

20.10.2021 у ТСЦ МВС № 2342 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3187/21/001048 від 16.10.2021 автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ім`я ОСОБА_7 .

Згідно зі змістом договору купівлі-продажу транспортного засобу № 318/21/001048 від 16.10.2021 суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021, укладеного з власником транспортного засобу, ФОП ОСОБА_6 продала покупцеві ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 .

При цьому, позивач вказує на те, що між ним та ФОП ОСОБА_6 договір комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021 ніколи не укладався. Підпис від імені позивача у договорі комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021 у розділі «Місцезнаходження і реквізити сторін» у графі «КОМІТЕНТ» нижче відомостей про документ, що посвідчує його особу, виконаний не ним, а іншою невідомою йому особою.

Будь-якого доручення про укладення від імені позивача договору комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021 ОСОБА_3 ніколи і нікому не надавав.

У подальшому, 23.11.2021 в ТСЦ № 2341 на підставі договору купівлі-продажу № 6413/21/01426 від 16.11.2022 автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ОСОБА_4 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач участі у другому відчужені автомобіля MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 також взагалі не приймав.

У зв`язку із викладеними обставинами просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути на його користь, понесені ним судові витрати.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши на те, що він не є фактичним володільцем автомобілю, адже за умовами договору купівлі-продажу від 06.01.2022 року №6413/22/01900 продав його ОСОБА_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Представник позивача заперечив проти позиції відповідача, вказавши на те, що перереєстрація транспортного засобу відбулась вже після вжиття заходів забезпечення позову згідно із ухвалою суду у цій справі від 22.09.2022 року, а відтак саме ОСОБА_4 є належним відповідачем у справі, і він не вбачає підстав для заміни відповідача у справі.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 22.09.2023 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 20.10.2022 року, яке в подальшому відкладалось у зв`язку із необхідністю витребування доказів.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 25.05.2023 року призначено судову почеркознавчу експертизу у справі, провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 01.08.2023 року у зв`язку із отриманням судом висновку експерта, провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року закрито підготовче засідання у справі, розгляд справи по суті призначений на 12.09.2023 року.

Заочним рішенням від 12.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволені у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року заочне рішення від 12.09.2023 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

В подальшому підготовче засідання неодноразово відкладалось у зв`язку із витребуванням доказів.

Ухвалою суду від 01.05.2024 року закрито підготовче засідання у справі, розгляд справи по суті призначений на 20.05.2024 року.

У судовому засіданні, яке відбулось 20.05.2024 року проголошені вступна та резолютивні частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

15.10.2021 ОСОБА_5 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.07.2021 року, виданої ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 56) у ТСЦ МВС №7144 на підставі митної декларації № UA100320/2021/241808 від 12.10.2021 (т. 1, а.с. 43-44) зареєстрував автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 на ім`я позивача та отримав державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області від 21.06.2022 року №31/10-1666 (т. 1, а.с. 37-38).

20.10.2021 у ТСЦ МВС № 2342 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3187/21/001048 від 16.10.2021 (т. 2, а.с. 46) автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ім`я ОСОБА_7 .

Згідно зі змістом договору купівлі-продажу транспортного засобу № 318/21/001048 від 16.10.2021 суб`єкт господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021 (т. 1, а.с. 237), укладеного з власником транспортного засобу, ФОП ОСОБА_6 продала покупцеві ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експерта №224/23 від 18.07.2023 року (т. 2, а.с. 35-38) підпис від імені ОСОБА_3 у розділі «Місцезнаходження і реквізити сторін» у графі «Комітент» у договорі комісії №3187/21/001048 від 15.10.2021 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

23.11.2021 в ТСЦ № 2341 на підставі договору купівлі-продажу № 6413/21/01426 від 16.11.2022 (т. 1, а.с. 184) автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ОСОБА_4 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

29.11.2022 в ТСЦ 3541 на підставі договору комісії №6413/22/1/012311 від 05.01.2022 року, акту огляду №6413/22/000025 від 06.01.2022 року, договору, укладеного у СГ №6413/22/01900 від 06.01.2022 року автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ОСОБА_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

29.11.2022 року у ТСЦ 3541 на підставі договору купівлі-продажу №3541/2022/3532395 від 29.11.2022 року автомобіль MAZDA 3 з номером кузова: НОМЕР_1 переєстрований на ОСОБА_11 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_4 . Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України унормовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК України).

Цивільним кодексом України передбачені як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі №466/8649/16-ц вказано, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Судом встановлено, що майно вибуло з володіння позивача поза його волею, що підтверджується висновком судового експерта №224/23 від 18.07.2023 року.

Частиною другою статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 також вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу».

За змістом пункту 2.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.01.2022 року №6413/22/01900, укладеного між першою філією приватного підприємства «Корінтія», яка діяла як комісіонер від імені ОСОБА_4 та виступала продавцем, і ОСОБА_10 , як покупцем, покупець набув право власності на спірний автомобіль з моменту підписання цього договору сторонами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Вищевказані правочини (договір купівлі-продажу від 06.01.2022 року та договір комісії від 05.01.2022 року) не визнані судом недійсними.

Водночас приписи статті 388 ЦК України містять імперативний припис щодо можливості витребувати майно від особи, яка фактично володіє майном та є добросовісним набувачем.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що майно із володіння позивача дійсно вибуло поза його волею, проте відповідач не є фактичним володільцем цього майна.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування майна з незаконного володіння у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2024 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін