ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Суми

Справа №589/4851/23

Номер провадження 22-ц/816/834/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року, у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

19 вересня 2023 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23188 грн, а також 2684 грн сплаченого судового збору та 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 7-2, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 20 січня 2021 року на платіжну картку емітовану АТ «Ощадбанк».

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладений договір відступлення права вимоги відповідно до умов якого позивач набув право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 20 січня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з порушенням умов договору просило суд стянути з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 20 січня 2021 року № 7-2 станом на день подання позову у розмірі 23188,00 грн з яких: 4000 грн заборгованість за кредитом; 2388 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 20 січня 2021 року по 19 лютого 2021 року (включно); 16800 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 січня 2021 року по 19 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» 6388 грн заборгованості за кредитним договором, 2475 грн витрат на професійну правничу допомогу, 738 грн 10 коп. судового збору.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 20 лютого 2021 року по 19 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16800 грн та пропорційного зменшення витрат по судовому збору, зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалити у відповідній частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом за період з 20 лютого 2021 року по 19 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16800 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684 грн та 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що кредитний договір № 7-2 від 20 січня 2021 року, укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, судовим рішенням не встановлена його нікчемність чи неукдаденість. Вважає, що за встановлених умов договору, помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідачки на користь позивача процентів відповідно до умов п. 3.3 кредитного договору, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яким встановлено розмір процентної ставки за прострочення виконання грошового зобов`язання,.

Відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надала належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.

Також не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат до позовної заяви було долучено: завірену копію договору №02/06/2022 від 02 червня 2022 року про надання юридичних послуг; завірену копію Свідоцтва № НОМЕР_1 від 23 жовтня 2018 року; завірену копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» адвокату Руденку К.В.; завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг №33 від 25 січня 2023 року; завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу.

Вважає, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 9000 грн є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою до суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 23188 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2023 року: 2684 грн х 100 = 268400 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за кредитом в розмірі 6388 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000 грн та заборгованості по сплаті нарахованих відсотків відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом в сумі 2388 грн, суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти та нараховані проценти за користування вказаними кредитними коштами відповідно до вимог п. 1.2 кредитного договору в добровільному порядку не повернуті відповідачкою в обумовлений договором строк 19 лютого 2021 року, а тому підлягають стягненню в примусовому порядку.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. договору № 7-2 від 20 січня 2021 року за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом за період з 20 лютого 2021 року по 19 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16800 грн, суд першої інстанції посилався на те, що п. 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом та у разі пролонгації договору, а тому доводи позивача про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, є неприйнятними.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору № 7-2 від 20 січня 2021 року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (а.с. 11).

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 16800 грн заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача 16800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Крім того, звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано Договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП ОСОБА_2 (а.с. 25)

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1)

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору вартість послуг виконавця становить:

8000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника; 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції; 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги; 3000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення; 1000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту; 1000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань; 2500,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надасться на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

16 червня 2023 року між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП ОСОБА_2 було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № 117 до Договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

- підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 7-2 від 20 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг 8000,00 грн.

- складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 7-2 від 20 січня 2021 року, вартість послуги 1000,00 грн.

16 лютого 2023 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка К.В. на підставі договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року згідно акту № 117 від 16 червня 2023 року у розмірі 50000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 569 (а.с. 29).

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2475 грн, суд першої інстанції посилався на те, що при частковому задоволенні позовних вимог і витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Однак, враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, розмір судових витрат у сумі 9000 грн, на думку колегії суддів, є не співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адвокат був обізнаний з позицією позивача та судовою практикою в такій категорії справ, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також те, що справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні, без участі сторін,

Тому, виходячи з положень ст. 136 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн, даний розмір відповідає обсягу наданої правничої допомоги і складності справи.

Окрім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» просило суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача до апеляційної скарги було надано Акт приймання- передачі наданих послуг № 199 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року по справі №589/4851/23 за позовом ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 , вартість наданих послуг становить 12000,00 грн (а.с. 72).

10 січня 2024 року ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» сплачено на користь адвоката Руденка К.В. 12000,00 грн на підставі договору № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року згідно акту № 199 від 10 січня 2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1078 (а.с. 73).

Проаналізувавши подані ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, обсяг наданої допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення таких витрат на його користь з відповідача у розмірі 7000,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» 16800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та часткового задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 5000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу по суті було задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн та апеляційної скарги в розмірі 4026,00 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. кредитного договору № 7-2 від 20 січня 2021 року і в частині розподілу судових витрат скасувати та прийняти нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» () 16800,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору № 7-2 від 20 січня 2021 року за період прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» () понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстнації в сумі 5000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 7000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» () судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн та апеляційної скарги в розмірі 4026,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина