Справа № 472/149/24
Провадження №2/472/136/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Фігурської К.М.,
представника позивача - адвоката Гусарова С.Д.,
відповідачів - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у селищі Веселинове цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
09 лютого 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Вознесенського району Миколаївської області померла її прабаба - ОСОБА_5 (далі - спадкодавець), про що складено відповідний актовий запис № 107 Веселинівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, зокрема право власності на земельну ділянку площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради.
Позивач вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом.
Вона звернулася до приватного нотаріуса Євстратової О.М. із заявою про прийняття спащини після смерті спадкодавця, але їй було повідомлено, що нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини.
Зазначений строк вона пропустила в зв`язку з юридичною невизначеністю, що виникла внаслідок неузгодженості нормативно-правових актів, прийнятих після введення воєнного стану в Україні, та через те, що з березня 2022 року вона разом із своєю сім`єю виїхала до Польщі, де проживає і зараз, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але забезпечила участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Гусарова С.Д., який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, і зокрема зазначив, що позивач ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини в зв`язку з юридичною невизначеністю, що виникла внаслідок неузгодженості нормативно-правових актів, прийнятих після введення воєнного стану в Україні, та через те, що з березня 2022 року вона проживає в Польщі, а тому просить визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду 04.04.2024 року надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову.
В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги визнали та не зперечували щодо задоволення позову.
Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Гусарова С.Д., відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Вознесенського району Миколаївської області померла прабаба позивача - ОСОБА_5 (далі - спадкодавець), про що складено відповідний актовий запис № 107 Веселинівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7).
Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, зокрема право власності на земельну ділянку площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2018 року, який наявний в спадковій справі № 29/2022.
Судом встановлено, що спадкоємцями за законом 1-ї черги після смерті ОСОБА_5 є її сини: відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, подавали заяви нотаріусу про прийняття спадщини та вважаються такими, що прийняли її, що підтверджується матеріалами спадкової справі № 29/2022.
Крім того, за своє життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла в рівних частках позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради, що підтверджується копією заповіту від 21.09.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 16.
ОСОБА_1 своє спадкове право на 1/2 частку земельної ділянки площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради оформив, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстрував своє право власності, що підтверджується матеріалами спадкової справі № 29/2022.
Таким чином, спадщина на іншу 1/2 частку земельної ділянки площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради залишилася ніким не прийнята та свідоцтва про право на спадщину нікому зі спадкоємців не було видано, що також підтверджується матеріалами спадкової справі № 29/2022.
Згідно зі ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Всупереч вимогам законодавства позивач ОСОБА_3 у встановлений законодавством шестимісячний термін з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала.
Відповідно до письмових роз`яснень приватного нотаріуса Євстратової О.М. від 19.01.2024 року № 9/01-16 (а.с. 13) позивач ОСОБА_3 зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини та отримала консультацію у письмовій формі, що пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, і їй було рекомендовано звертатися до суду відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України.
Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому має право звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Позивач вважала, що прийняті Кабінетом Міністрів України постанови в період воєнного стану зупинили строк прийняття спадщини, а тому вона не подавала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що його строк для подання заяви нотаріусу зупинився на період дії воєнного стану.
З цього приводу висловив позицію Верховний Суд в Постанові від 25 січня 2023 року у справі №676/47/21, який зазначив наступне.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1273 ЦК України).
Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:
- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;
- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);
- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.
Таким чином, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не звернулася вчасно, а саме у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в зв`язку з юридичною невизначеністю, що виникла внаслідок неузгодженості нормативно-правових актів, прийнятих після введення воєнного стану в Україні.
Крім того, варто зазначити, що в березні 2022 року, коли в м. Миколаєві почалися обстріли, сім`я позивачки разом з нею виїхали до Польщі, де проживають до цього часу, що підтверджується Підтвердженням довіреного профілю від 28.04.2022 року та Повідомленням про надання номеру - PESEL від 19.07.2023 року (а.с. 27-29). Вказане також свідчить про те, що позивачка не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки виїхала проживати за межі кордону України до Республіки Польщі.
Отже, зважаючи на викладені обставини, зокрема на те, що на час звернення позивача до суду спадщину на 1/2 частку земельної ділянки площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , ніхто не прийняв, і відумерлою вона не визнана, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позовні вимоги визнали повністю, а також те, що позивач пропустила строк подачі заяви для прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, а також враховуючи той факт, що спадщина на 1/2 частку земельної ділянки площею 5,7857 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселинівської селищної ради ніким не прийнята, у відповідачів відсутні заперечення з приводу заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Вознесенського району Миколаївської області, який відраховувати з часу набрання законної сили рішенням суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.
Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Вознесенського району Миколаївської області, який відраховувати з часу набрання законної сили рішенням суду.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 07 червня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко