Постанова

Іменем України

14 травня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6482/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс"

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 27 листопада 2023 року

у цивільній справі №755/5891/23 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс",

треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року позов задоволено та вирішено питання про судові витрати.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (далі - ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", Товариство) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що при ухваленні судом рішення в цій частині не було додержано вимог матеріального та процесуального закону; неповно з`ясовано обставини та неправильно досліджено подані докази, що мають значення для справи.

Вказував, що є неправильним висновок суду першої інстанції, що зменшення витрат на правничу допомогу безпосередньо пов`язане з наявністю клопотання протилежної сторони, оскільки суд повинен встановити чи є обґрунтованим визначений розмір витрат і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково.

Судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, зокрема представником позивача не подано детального опису виконаних робіт та акту прийому-передачі виконаних робіт.

Судом також не взято до уваги, що вартість виконаних представником позивача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, є неспівмірною із складністю справи. Додав, що згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та опису робіт, який міститься в тексті позовної заяви, незрозуміло скільки адвокат витратив часу на надання послуг та яка вартість кожної послуги окремо; відсутні відомості про вартість години роботи адвоката.

Резюмував, що позивач не надав документально підтвердженого опису виконаних робіт, розрахунків понесених витрат, інших документів, що підтверджують співмірність обсягів та вартості наданих послуг або витрат адвоката, необхідні для надання правничої допомоги; понесені витрати не відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а заявлений розмір витрат є необґрунтованим та недоведеним.

Також як на підставу скасування рішення суду в частині розподілу витрат на правничу допомогу відповідач в апеляційній скарзі навів норми цивільно-процесуального законодавства, якими врегульовано порядок та підстави розподілу судових витрат, понесених сторонами, та практику Верховного Суду при вирішенні подібних процесуальних питань.

За наведених обставин просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2023 в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та свого представника не направив.

Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О. С., належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частовому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме, що витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції становлять 10 000 грн.

До позовної заяви на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачкою долучено Ордер на надання правничої (правової) допомоги №1 від 01.05.2023, згідно якого адвокат Яресько Т. В. здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 у Дніпровському районному суді м. Києва; Договір про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023; Додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023; Акт приймання-передачі послуг від №1 від 01.05.2023 та розрахункова квитанція №01/05/23 від 01.05.2023 про сплату 10 000 грн за надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023.

З наданих позивачкою доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу вбачається наступне.

Пунктом 1.1. Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023, укладеного між адвокатом Яресько Т. В. та ОСОБА_1 , передбачено, що адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу.

В пункті 3. 1. Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023, сторони погодили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору.

Згідно Додатку №1 від 21.04.2023 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2023, даний Додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги адвокату за визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 10 000 грн (пункти 1, 2 Додатку №1 від 21.04.2023).

В Акті приймання-передачі послуг №1 від 01.05.2023 зазначено, що адвокатом було надано наступні послуги: захист інтересів клієнта в справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вартість послуги - 10 000 грн.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову, колегія суддів вважає, що керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд обґрунтовано виходив з того, що наявні правові підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

До того ж, суд першої інстанції, посилаючись на положення частин 4-6 статті 137 ЦПК України вказав на те, що відсутні правові підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач не звертався до суду з відповідним клопотанням.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наявність клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не може бути єдиною підставою для зменшення таких витрат, з огляду на наступне.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

Як вже вказувалося вище, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 в позовній заяві визначила розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подала разом з позовною заявою належні докази, в яких, окрім іншого, визначено фіксований розмір гонорару 10 000 грн за надання адвокатських послуг у цій справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Велика Палати Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (пункти 133-134 постанови) зазначила, що фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Крім того, в пункті 6.52 постанови Верховного Суд від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зазначено, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22). Подібний висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 у справі №910/12155/22.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Яреська Т. В., звернулася до суду з позовом немайнового характеру про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Одночасно з позовною заявою адвокат Яресько Т. В. подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та клопотання про отримання процесуальних документів в електронній формі. Також адвокатом разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою від 10.05.2023 також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Аналіз наведених обставин вказує на те, що дана справа є нескладною, а відтак не потребувала від адвоката позивача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь в судових засіданнях.

Також, зважаючи на те, що відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву, то в адвоката не виникло обставин для вчинення такої дії як написання та подання відповіді на відзив.

Крім того, колегія суддів вважає, що дана справа є нескладною і з огляду на те, що у даній категорії справ сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі при поданні позовної заяви.

При цьому, незважаючи на те, що даний спір про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є немайновим, колегія суддів враховує розмір заборгованості за кредитним договором, на якому і було вчинено виконавчий напис, який в свою чергу становить 15 743,31 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що визначений позивачем та його адвокатом розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн є неспівмірним з позовними вимогами, зважаючи при цьому на складність справи та витрачений адвокатом час на надання відповідних послуг, а саме написання та подання позовної заяви, написання клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та клопотання про витребування доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн у суді першої інстанції не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи і виконаними адвокатом роботами.

Таким чином, колегія суддів знаходить частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вже вказувалося вище, аналіз обставин справи, а саме в частині вчинених адвокатом позивача дій та поданих процесуальних документів, а також призначення судом першої інстанції справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, вказує на те, що дана справа є нескладною, відноситься до категорії малозначних справ, а відтак не потребувала від адвоката позивача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь в судових засіданнях.

Крім того, колегія суддів враховує, що у даній категорії справ сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів (позовної заяви і похідних клопотань) та формування правовоїпозиції у справі.

Також колегія суддів враховує, що визначений позивачем та підтриманий судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн є завищеним у даній категорії справ і з тих підстав, що в аналогічних справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, середня вартість адвокатських послуг становить значно менше ніж 10 000 грн.

Так, згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є загальновідомим та загальнодоступним, зокрема у справі №761/9726/21 визначено розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, у справі №761/23478/22 визначено витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн, у справі №757/28094/23-ц визначено витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн, у справі №761/18765/22 у розмірі 6 300 грн та у справі №761/36148/23 визначено у розмірі 4 000 грн. Всі справи переглядалася в апеляційному порядку.

Таким чином, беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів адвокатом позивача, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також судову практику у визначенні розміру витрат на правничу допомогу в аналогічних справах, колегія суддів вважає заявлену суму компенсації витрат надмірною, тому присуджує її частково у розмірі 5 000 грн.

Враховуючи, що суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання про розподіл витрат на правничу допомогу неповно з'ясував обставини справи та допустився порушення норм процесуального права, то рішення суду в частині розподілу витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначеного розміру витрат на правничу допомогу.

Оскільки відповідач просив скасувати рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу та повністю відмовити у задоволенні цієї вимоги, тоді як колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги скаржника про стягнення на його користь з позивача понесених витрать на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн колегія суддів зазначає, що при оскарженні судового рішення про розподіл судових витрат судовий збір не справляється, про що неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх постановах. Тому відсутні правові підстави покладення на позивача витрат відповідача на сплату судового за оскарження рішення суду в частині розподілу витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - змінити.

Зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з на користь ОСОБА_1 , з 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. до 5 000 (п'ять тисяч) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська