ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 липня 2024 року

м. Харків

справа № 638/7198/24

провадження № 22-ц/818/2258/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року, постановлену суддею Яковлевою В.М.,

В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2024 року представник позивача - адвокат Петруніна Кристина Олегівна, що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якій просить вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову про поділ майна подружжя, а саме накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909; накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182, 4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обґрунтування заяви посилається на те, що 07 червня 2003 року позивачем зареєстровано шлюб із відповідачкою у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.06.2003 року зроблено відповідний актовий запис за №631, отримано свідоцтво про одруження серія НОМЕР_3 (копія свідоцтва додається).

Подружжя має повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження додається).

Сторони припинили спільне проживання. Під час шлюбу сторони придбали у власність нерухоме майно та автомобіль, накопичували грошові кошти.

Відповідачка добровільно не бажає розподіляти майно, що робить необхідним захист прав позивача шляхом звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя (проект позову що буде подано додається).

Серед майна, щодо якого планується здійснити поділ, є грошові кошти на картковому рахунку НОМЕР_1 , що використовується виключно для зберігання грошових коштів подружжя, а також житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182, 4 кв.м. (реєстраційний номер 101).

Грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 набуто сторонами (подружжям), під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, жодних інших домовленостей щодо майна між сторонами не існує, шлюбний договір не укладався.

На сьогоднішній день подружжя припинило сумісне проживання, до суду подано позов про розірвання шлюбу (копія позовної заяви із відміткою про отримання судом додається).

Картка із грошовими коштами, що є спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться у ОСОБА_3 , позивач не має доступу до зазначених коштів. При цьому, кошти витрачаються відповідачкою самостійно та виключно на власний розсуд, без погодження із ОСОБА_1 . Так, як випливає із інформації з історії по картковому рахунку станом на 31.12.2022 року, станом на 30.08.2022 року залишок на рахунку становив 41501,58 Євро, станом на 30.12.2022 року залишок на зазначеному рахунку становив 39159,25 Євро, а згідно із довідкою від 07.12.2023 року, залишок на рахунку становив вже 38002,07 Євро, після чого ОСОБА_3 продовжує використовувати кошти на рахунку на власний розсуд, без узгодження із ОСОБА_1 . Крім того, існує можливість, що відповідачка зніме всі грошові кошти з карткового рахунку, особливо великою така вирогідність є після отримання нею, як відповідачкою, позову про поділ майна подружжя.

Крім того, позивачу стало відомо, що відповідачка в пошуковій системі Інтернет вводить запити «Як можливо перереєструвати будинок без згоди чоловіка». Враховуючи той факт, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будинок, а також на земельну ділянку, на якій він розташований, зареєстровано за позивачкою (копії витягів з реєстру додаються), такі дії відповідачки змушують звернутись до суду із клопотанням щодо забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя і в частині будинку.

Все зазначене свідчить про той факт, що невжиття такого заходу забезпечення позову як арешт будинку та коштів на зазначеному картковому рахунку, що є спільною сумісною власністю може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав або інтересів позивача щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року заяву представника позивача - адвоката Петруніної Кристини Олегівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії стосовно нерухомого майна, а саме, заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно щодо відчуження, розпорядження в іншій спосіб щодо нерухомого майна, а саме, житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, та в цій частині заяву задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що мотивуючи відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку, суд першої інстанції виходив із того, що довідка про відкриті на ім`я ОСОБА_3 рахунки, що було додано до заяви, не містить номера рахунку, на який позивач просить накласти арешт, а саме карткового рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909, внаслідок чого, на думку суду першої інстанції, неможливо пересвідчитися в належності зазначеного в заяві рахунку саме ОСОБА_3 , а також суд виходив із того, що в заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_3 , однак не конкретизовано, на яку саме суму грошових коштів потрібно накласти арешт. Вважає, що висновок суду про те, що додана до заяви про забезпечення позову довідка не містить номера рахунку, на який позивач просить накласти арешт, зроблено помилково. Серед рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , в довідці зазначено картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 (складається із 29 літерно-цифрових символів, другий в переліку карткових рахунків). Щодо того, що позивачем не конкретизовано, на яку саме суму грошових коштів потрібно накласти арешт, в заяві чітко зазначено, що картка знаходиться у ОСОБА_3 , позивач не має доступу до зазначених коштів, що є сумісною власністю подружжя, але витрачаються відповідачкою самостійно та виключно на власний розсуд, без погодження із ОСОБА_1 , внаслідок чого на теперішній час позивачеві не відомо, яка саме сума грошових коштів обліковується на картковому рахунку, проте, як випливає із доданої до заяви про забезпечення історії по картковому рахунку, очевидним є той факт, що кошти витрачаються та баланс на рахунку постійно зменшується, що робить необхідним захист прав позивача як співвласника спільного сумісного майна шляхом накладання арешту на грошові кошти на зазначеному картковому рахунку, і невжиття такого заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав або інтересів позивача щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, за захистом яких він звернувся до суду.

Представник ОСОБА_3 надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не зазначення заявником пропозиції щодо зустрічного забезпечення є порушенням імперативної норми, закріпленої у ст. 151 ЦПК України. Вказує, що позивач просить визнати за ним частину грошових коштів, які знаходяться на рахунку у банку, однак заявляє вимоги про накладення арешту на всі грошові кошти, які перебувають на рахунку, а не на частину. Звертає увагу на те, що позивач зазначає, що картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , використовувався для зберігання грошових коштів подружжя, але не надає жодних доказів на підтвердження власного твердження. Зазначає, що грошові кошти на картковому рахунку були отримані нею від продажу власного майна та прийняті у дар від матері, тому є її особистою власністю.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвала суду в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову не оскаржується, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви додана довідка про відкриті на ім`я ОСОБА_3 рахунки, яка не містить номера рахунку, на який позивач просить накласти арешт, надана роздруківка історії по картковому рахунку також не містить реквізитів рахунку IBAN НОМЕР_4 . Отже, неможливо пересвідчитися в належності зазначеного в заяві рахунку саме ОСОБА_3 , а відтак, можна припустити, що вказаний спосіб забезпечення позову буде порушувати права, свободи та інтереси іншої особи.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149 - 151 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановлені зазначеної відповідності слід врахувати, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановлені зазначеної відповідності слід врахувати, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Позивач ОСОБА_1 просив суд накласти арешт крім іншого на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909.

З довідки, виданої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» вбачається, що картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий саме на ім`я ОСОБА_3 та за цим рахунком обчислюється сума у валюті 39149, 23 - станом на 21.12.2022 рік, отже висновок суду про відсутність номера рахунку, на який позивач просить накласти арешт є помилковим.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим.

Відтак, враховуючи зазначені обставини, вбачається, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя.

При цьому накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Апеляційний суд наголошує, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна є гарантією реального виконання рішення суду та не є порушенням прав відповідача щодо володіння та користування своїм майном, оскільки такі заходи не породжують юридичних наслідків відчуження майна до моменту вступу рішення у даній справі в силу та виникнення у відповідача обов`язку з його виконання.

Отже, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції наведене не врахував, не вжив достатньо заходів для забезпечення вимог, які мав намір пред`явити ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2024 року ОСОБА_1 подав до суду позов про поділ майна подружжя.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 травня 2024 року було відкрито провадження у справі по поділ майна подружжя.

Остаточно позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 наступне майно:

1)об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 101 - житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182, 4 кв.м.;

2)1/2 частку квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

3)земельна ділянка загальною площею 0.0506 га із кадастровим номером :09:026:0016;

4)грошові кошти на картковому рахунку відкритому в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», IBAN НОМЕР_1 .

1.Визначитити, що частка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , у праві власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 101 - житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182, 4 кв.м., становить 1/2;

2.Визначитити, що частка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 101 - житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв.м., житловою площею 182, 4 кв.м., становить 1/2;

3.Визначити, що частка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), становить 1/4;

4.Визначити, що частка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), становить 1/4;

5.Визначитити, що частка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , управі власності на земельну ділянку загальною площею 0.0506 га із кадастровим номером :09:026:0016, становить 1/2;

6.Визначитити, що частка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0.0506 га із кадастровим номером :09:026:0016, становить 1/2;

7.Визначитити, що частка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , у праві власності на грошові кошти на картковому рахунку відкритому в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», IBAN НОМЕР_1 , становить 1/2;

8.Визначитити, що частка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві власності на грошові кошти на картковому рахунку відкритому в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», IBAN НОМЕР_1 , становить 1/2.

9.Визнати особистою приватною власністю Відповідача - ОСОБА_3 автомобіль марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_7 .

10.Стягнути зі ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на корить ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за частку 50% середньої ринкової вартості автомобіля марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_7 , 2020 року випуску в розмірі, що складає за курсом НБУ еквівалент 16616, 66 (шістнадцять тисяч шістсот шістнадцять доларів США, 66 центів).

Із банківської виписки по картковому рахунку вбачається, що сума, яка знаходилась на рахунку станом на 23.07.2022 року складала 43 776, 03 Євро.

Оскільки ОСОБА_1 пред`явив вимоги на грошових коштів, що знаходились на рахунку IBAN НОМЕР_1 та просить стягнути на його користь компенсацію вартості частини автомобіля марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S Line, кузов НОМЕР_8 , д.н. НОМЕР_7 , тому саме в межах цих майнових вимог необхідно накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 .

Стосовно доводів ОСОБА_3 , що не зазначення заявником пропозиції щодо зустрічного забезпечення є порушенням імперативної норми, закріпленої у ст. 151 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до його правових висновків, зокрема викладених у постановах від 31 серпня 2021 року у справі № 910/5116/21, від 29 березня 2021 року у справі № 910/16800/20, від 02 грудня 2021 року у справі № 910/4777/21, від 28 грудня 2021 року у справі № 910/13681/21, накладення арешту на різні активи (майно) особи у якості заходу забезпечення позову є тимчасовим заходом, який не позбавляє прав на відповідні активи (майно). А стаття 154 ЦПК України не містить прямої вказівки на необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення у сумі ціни позову, сума визначається з урахуванням обставин справи, відповідно до доведеної можливості дійсних збитків.

Отже, не заслуговують на увагу судової колегії доводи ОСОБА_5 про не застосування зустрічного забезпечення за наявності у даній справі для цього відповідних умов, оскільки у відповідності до вимог статті 154 ЦПК України це є правом суду, а не обов`язком, про що неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх постановах.

Доводи ОСОБА_3 про те, що на рахунку IBAN НОМЕР_1 зберігаються її особисті кошти, а позивач не надав належних та допустимих доказів, що картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , використовувався для зберігання грошових коштів подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки на цій стадії цивільного процесу суд позбавлений можливості надати оцінку доводам сторін по суті спору.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого ризику, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909 із задоволенням заяви про забезпечення позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року в частині відмови у накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909 скасувати.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 38504, 66 Євро, що знаходяться на картковому рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», ідентифікаційний код 14305909.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова