Справа № 462/1751/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.08.2017 року у розмірі 70570,80 грн. заборгованості, з яких: 57712,02 грн. заборгованість за тілом кредита, 12858,78 заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, що є предметом позовних вимог.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи судом, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу разом із позовною заявою та додатками двічі за місцем її реєстрації /а.с.127/, однак поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

У встановлений судом строк відзиву на позов відповідач не подала, причин такого не повідомила.

Сторони у встановлений строк клопотань про продовження процесуальних строків суду не подали.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 02.08.2017 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом заявника ОСОБА_1 у заяві /а.с.23/.

Крім цього, 05 квітня 2021 року позичальником ОСОБА_1 було підписано особистим підписом Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій надано інформацію щодо відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування, умови кредитування, строку кредитування, тип та розмір процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, інші умови кредитування, зокрема, щодо розміру процентної ставки, комісії та інших платежів /а.с.9-18. 19-22/.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з предмету позову, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» пред`явило вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.08.2017 року у розмірі 70570,80 грн. заборгованості, з яких: 57712,02 грн. заборгованість за тілом кредита, 12858,78 заборгованість за простроченими відсотками.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 02.08.2017 року в частині своєчасного повернення кредиту, а тому суд приходить до висновку, що Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» правомірно заявлені вимоги про стягнення із ОСОБА_1 , як боржника, заборгованості по кредитному договору про надання банківських послуг б/н від 02 серпня 2017 року, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи.

Відповідач не подала суду свого розрахунку заборгованості, а також заперечень щодо нарахованої суми боргу за кредиту та за відсотками, а тому суд приймає до уваги поданий позивачем розрахунок заборгованості.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 підлягає до задоволення, та присуджує стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.08.2017 року у розмірі 70570,80 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позову до суду у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 82, 89,141, 264, 265,274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» /, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д/ заборгованість у розмірі 70570 /сімдесят тисяч п`ятсот сімдесят/ гривень 80 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» /, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д/ судові витрати у сумі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 03 травня 2024 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.