УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження за вказаною заявою та призначено в порядку окремого провадження.

В ході судового розгляду суду стало відомо, що особа відносно якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою був засуджений та відбував покарання, тому виникла необхідність у витребуванні документів на підтвердження чи спростування зазначеної інформації.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

У рішеннях у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року визначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідно до положень статті 307 ЦПК України, у даній категорії справ суд наділений правом запитувати інформацію у відповідних організаціях для встановлення місцезнаходження особи, документи у витребуванні яких виникла необхідність мають юридичне значення для повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів учасників, відсутність вказаних доказів призводить до затягування розгляду справи, порушення прав особи, яка звернулася з заявою, суд приходить до висновку, про витребування з Державного підприємства «Національні інформаційні системи» інформації щодо наявності в Єдиному реєстрі засуджених та осіб, узятих під варту відомостей про ОСОБА_2 , та у разі їх наявності про зобов`язання надати витяг з реєстру з даними про обвинувачення ОСОБА_2 , його судимості, відбування покарання та звільнення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 81, 83, 84, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Витребувати у Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4) інформацію щодо наявності в Єдиному реєстрі засуджених та осіб, узятих під варту відомостей про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, у разі їх наявності, надати суду витяг з Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту з відомостями про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, його судимості, відбування ним покарання та звільнення.

Зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» служби у строк до 24 липня 2024 року надати витребувані докази.

Роз`яснити особам, у яких витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. М. Ішуніна