Справа № 128/3917/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до копій погосподарських книг по домогосподарству, що розташоване в АДРЕСА_1 , вказане домогосподарство станом на 15.04.1991 відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися ОСОБА_2 (батько позивача) та ОСОБА_3 (мати позивача). Станом на 15.04.1991 право власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, по 1/2 частці кожний. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 і на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ВН №048286, виданого на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Степанівської сільської ради від 03.10.1994 на ім`я ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 являлися його дружина ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_1 ) та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Спадщину після смерті батька ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом вона прийняла, оскільки в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також спадщину прийняла її мати (дружина спадкодавця) ОСОБА_3 , оскільки на момент смерті вона постійно проживала разом із чоловіком. Фактично вона з мамою успадкували після смерті батька по 1/4 частці житлового будинку та по 1/2 частці земельної ділянки. Однак ані вона, ані її мати не отримували свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама ОСОБА_3 . Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 3/4 частки житлового будинку (1/2 частка якого належала матері як частка члена колгоспного двору та 1/4 частка, як частка успадкована нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 ) з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 ; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, з яких 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, яку ОСОБА_3 успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_3 є вона (позивач). Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом вона прийняла, оскільки на момент смерті матері постійно проживала разом із нею. Її брат ОСОБА_4 спадщину після смерті матері не прийняв і на неї не претендує. Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належні їм частки в житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 і на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом вона не може, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння зазначено, що ціле будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2 , і відповідно до законодавства, що діяло на момент припинення існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, через що нотаріус не може визначити розмір частки спадкодавця у спадковому будинковолодінні. За таких обставин нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 по тій причині, що вона не подала в шестимісячний строк з дня смерті матері до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і не була зареєстрована з мамою за однією адресою. Також нотаріусом зазначено, що в свідоцтві про народження в графі відомості про мати зазначено « ОСОБА_3 », тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавці (її матері) зазначено « ОСОБА_3 ». Тобто нею, як спадкоємцем, не подано документів, що підтверджують їхні родинні відносини. Крім того, у матері відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, так як вона спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом не отримувала та документ на право власності на частку будинковолодіння як член колгоспного двору за життя не отримувала. Вона позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просить постановити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідною мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на: 100% житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», прибудови літ. «a1», веранди літ. «а2», сараю літ. «Б», гаража літ. «п/Б», літньої кухні літ. «В», погреба літ. «П», убиральні літ. «Г», криниці; на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №048286, виданого на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Степанівської сільської ради від 03.10.1994 на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання; витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгенівни (м. Вінниця, вул. Острозького, 47/3) копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , та копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

19.10.2023 від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської Ірини Євгенівни надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , а також повідомлено, що нею не заводилась спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

06.12.2023 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білозор О.Л. подав до суду засвідчені старостою Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Зашкаруком С.Ф. письмові заяви свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у яких останні повідомили, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідною матір`ю ОСОБА_1 , остання постійно проживала разом зі своєю матір`ю на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2023 виправлено описки по тексту ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.10.2023, а саме: замість невірної назви позовної заяви «про визнання права власності в порядку спадкування за законом» вірним вважати - «про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права власності в порядку спадкування за законом».

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

07.05.2024 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Білозора О.Л. надійшли пояснення по справі, які обґрунтовані тим, що відповідно до копій погосподарських книг по домогосподарству, що розташоване в АДРЕСА_1 , вказане будинковолодіння станом на 15.04.1991 відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися ОСОБА_2 (батько позивача) та ОСОБА_3 (мати позивача). Станом на 15.04.1991 право власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частці кожний. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 являлися його дружина (мати позивача) ОСОБА_3 , діти: дочка (позивач по справі) ОСОБА_1 , син ОСОБА_8 , онука (як спадкоємець за правом представлення) ОСОБА_9 . Спадщину після смерті батька ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом прийняла лише позивач (рідна дочка спадкодавця) ОСОБА_1 , оскільки в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої в приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу було заведено спадкову справу за №37/2014. 29.03.2016 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. було видано на ім`я позивача ОСОБА_1 три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 . Мати позивача ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка не прийняла, так як подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Син спадкодавця ОСОБА_4 спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не прийняв, подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після. Онука спадкодавця - ОСОБА_9 (спадкоємець за правом представлення, так як її батько (син спадкодавця) ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ) спадщину після смерті діда ОСОБА_2 також не прийняла, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку (яка належала матері як частка члена колгоспного двору) з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки на момент смерті матері вона постійно проживала разом із нею. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняли, оскільки проживали окремо, зареєстровані за однією адресою не були і заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали. Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, а також оформити спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 позивач не може по тій причині, що у свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння зазначено, що ціле будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2 , і відповідно до законодавства, що діяло на момент припинення існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, через що нотаріус не може визначити розмір частки спадкодавця у спадковому будинковолодінні. За таких обставин нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 по тій причині, що позивач не подала в шестимісячний строк з дня смерті матері до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і не була зареєстрована з мамою за однією адресою. Також нотаріусом зазначено, що в свідоцтві про народження позивача в графі відомості про матір зазначено « ОСОБА_3 », тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавиці (матері позивача) зазначено « ОСОБА_3 ». Тобто позивачем, як спадкоємцем, не подано документів, що підтверджують родинні відносини між нею, ОСОБА_1 , та її мамою, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, у матері позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (1/2 частку житлового будинку), так як документ на право власності на частку будинку як член колгоспного двору за життя не отримувала. Неможливість оформити спадщину в нотаріальній конторі підтверджується постановами нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.09.2022. Враховуючи вищевикладене, позивач позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В судове засідання 07.05.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білозор О.Л. попередньо через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розглянути цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі селищного голови Ковінько О. попередньо через електронну пошту суду подав письмову заяву, у якій просить здійснити розгляд справи без участі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 07.05.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.05.2014 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.2021 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.05.1982, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 09.08.1953 уклали шлюб (а.с. 14).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.08.1961 убачається, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати) (а.с. 13).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.05.2014 убачається, що після реєстрації шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прізвище ОСОБА_12 було змінено на « ОСОБА_14 » (а.с. 15).

Згідно з копією технічного паспорту від 06.12.2022 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», прибудови літ. «a1», веранди літ. «а2», сараю літ. «Б», гаража літ. «п/Б», літньої кухні літ. «В», погреба літ. «П», убиральні літ. «Г», криниці №1 (а.с. 18-23).

Відповідно до довідки, виданої старостою Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, №3-1/405 від 23.09.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті в АДРЕСА_1 ; на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала, але не була зареєстрована її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24).

Згідно з довідкою, виданою старостою Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, №3-1/404 від 23.09.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 25).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №102/02-31 від 19.09.2022 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на день відкриття спадщини ОСОБА_1 не була зареєстрована за адресою, за якою була зареєстрована ОСОБА_3 ; відповідно до даних свідоцтва про народження спадкоємиці, її прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_12 , прізвище ім`я та по батькові її матері - ОСОБА_3 , тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавці зазначено ОСОБА_3 ; спадкоємицею ОСОБА_1 не було прийнято спадщину у передбачений чинним законодавством України строк (а.с. 26).

З копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06.02.1980 убачається, що домогосподарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с. 45).

Згідно з копіями погосподарських книг по домогосподарству, що розташоване в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 вказане будинковолодіння відносилось до категорії колгоспних дворів; членами колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 29-33, 40-43).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №048286, ОСОБА_2 на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Степанівської сільської Ради народних депутатів від 03.10.1994 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом; землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,2500 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,3767 га (а.с. 46).

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2022 №103/02-31 убачається, що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки жилий будинок АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с. 47).

Згідно з копією спадкової справи №37/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. із заявою, в якій зазначила, що приймає спадщину після смерті батька ОСОБА_2 ; заявою від 08.07.2014 ОСОБА_3 відмовилася від належної їй частки спадкового майна за заповітом та за законом, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_2 ; заявою від 27.10.2014 ОСОБА_4 відмовилася від спадщини, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_2 ; заявою від 11.11.2014 ОСОБА_9 , яка є спадкоємицею за правом представлення, відмовилася від спадщини, що залишилася після смерті діда ОСОБА_2 ; з копії довідки приватного нотаріуса Нідзельської І.Є. від 21.01.2016 убачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; на частину спадкового майна після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 69-117).

Установлено, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до витягу з рішення 2 сесії 22 скликання виконавчого комітету Степанівської сільської Ради народних депутатів «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам с. Степанівка від 03.10.1994», розглянувши заяви громадян села Степанівка про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність, виконком Степанівської сільської Ради народних депутатів вирішив передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га, в АДРЕСА_1 , для ведення особистого підсобного господарства - 0,37 га в АДРЕСА_1 ; оригінал рішення підписав голова виконкому Степанівської сільської Ради Чернега Леонід Гордійович (а.с. 155).

Згідно з довідкою, виданою Вороновицькою селищною радою Вінницького району Вінницької області від 19.01.2024 №24/02-3/28/24, земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,6267 га, належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,37 га для ведення особистого підсобного господарства, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ВН №048286 (а.с. 156).

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Встановлення фактів, про які просить ОСОБА_1 , породжують для останньої юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Варто зазначити, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту родинних відносин, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Наявність факту родинних відносин можуть підтвердити такі докази: автобіографії, фотографії, листи, як ділового так і особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, господарські книги, домові книги, а також інші документи; листи органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; покази свідків, котрі можуть підтвердити про взаємовідносини померлого із заявником.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, у копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.08.1961 зазначено, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати).

Однак, незважаючи на те, що у свідоцтві про народження мати ОСОБА_1 зазначена як « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « ОСОБА_3 », факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , крім іншого, підтверджується довідкою старости Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 23.09.2022 №3-1/405, у якій зазначено, що дочкою ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які стверджують, що дійсно ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .

Таким чином, з досліджених судом письмових доказів убачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являлась матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Місцем проживання фізичної особи, згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 26.04.2023 (справа № 204/1052/20).

Позивач ОСОБА_1 надала суду нотаріально засвідчені письмові заяви свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у яких останні повідомили, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являлася рідною матір`ю ОСОБА_1 , ОСОБА_15 постійно проживала разом зі своєю матір`ю на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 .

Надані письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 узгоджуються також з інформацією, викладеною в довідці старости Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 23.09.2022 №3-1/405, де зазначено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 разом з нею проживала, але не була зареєстрована, її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 хоч не була зареєстрована, однак фактично постійно проживала разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується належними доказами.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Таким чином, для оформлення спадкових прав після померлого необхідно звернутися до державної нотаріальної контори за місцем його проживання (реєстрації), оскільки відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Установлено, що домогосподарство, що розташоване в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 відносилось до категорії колгоспних дворів. Членами колгоспного двору значилися ОСОБА_2 (батько позивача) та ОСОБА_3 (мати позивача).

Згідно з вимогами статті 7 Конституції СРСР (в редакції 1936 року), колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

З вищенаведеного та з матеріалів даної справи убачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування (будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ), мали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках, оскільки станом на 1991 рік вони були єдиними його членами.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частку будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 і на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ВН №048286, виданого на підставі рішення 2 сесії 22 скликання Степанівської сільської ради від 03.10.1994 на ім`я ОСОБА_2 .

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини, є дочка померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 . Інші спадкоємці подали нотаріусу заяви, у яких повідомили, що відмовляються від прийняття спадщини.

Також установлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері позивача - ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки хоч не була зареєстрована, однак постійно проживала разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна після смерті батька, ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті обох батьків на цілий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 і на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради, не має змоги, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа №2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 , які у рівних частках (по 1/2 частці) мали право на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування (будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ), а також є єдиною спадкоємицею після смерті батька на його майно - земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради(є приналежністю до будинку), однак отримати в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та після смерті матері не має можливості.

Іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивача немає, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

За клопотанням позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76-81, 211, 247, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на цілий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», прибудови літ. «a1», веранди літ. «а2», сараю літ. «Б», гаража літ. «п/Б», літньої кухні літ. «В», погреба літ. «П», убиральні літ. «Г», криниці №1.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,6267 га в межах згідно з планом, що розташована на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з яких: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, 0,3767 га - для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №048286, виданого на підставі рішення 2 сесії 22 скликання виконавчого комітету Степанівської сільської Ради народних депутатів «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам с. Степанівка від 03.10.1994».

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, адреса місцезнаходження: смт Вороновиця, вул. Козацький шлях, 60, Вінницького району Вінницької області.

Дата складення повного судового рішення - 08.05.2024.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА