Справа №751/9069/23
Провадження №2/751/203/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

Суддя секретар Лібстер А. С. Курган В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 751/9069/23
за позовомОСОБА_1
до відповідача ОСОБА_2
провизнання права власності на частку квартири в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачкане з`явилась
представник позивача адвокат Мошко М. М. (в режимі відеоконференції)
відповідач представник відповідача адвокат не з`явився ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . З позовної заяви вбачається, що відповідач є її рідним братом. Їх батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період шлюбу придбали вказану квартиру. Після смерті батька вона не зверталась з заявою про прийняття спадщини, спадщину прийняв відповідач, однак має право на спадщину за законом після смерті матері на 1/4 частку вказаної квартири.

Як спадкоємець першої черги за законом позивач ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Проте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів оскільки обидва з подружжя померли і виділити частку у спільному майні подружжя не представляється можливим.

Посилаючись на те, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , враховуючи, що частки подружжя в спільній сумісній власності є рівними, частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру становила 1/2, просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Позовна заява надійшла до суду 23.10.2023. Головуючий суддя своєю ухвалою від 30.11.2023, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у даній справі, підготовче судове засідання було призначене на 14.12.2023 та неодноразово відкладалось через невизначеність позиції відповідача та за клопотанням його представника.

11.01.2024 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він вказує, що за життя ОСОБА_5 , мати позивача та відповідача, заявила про належність спірної квартири на праві особистої приватної власності ОСОБА_6 , тобто їх батьку, про що особисто подала 28.04.2022 державному нотаріусу відповідну заяву. Позивач ОСОБА_4 не наділена правовою здатністю заявляти від імені померлої матері її майнові права на майно, набуте батьками у шлюбі, як спільну власність, якщо мати за життя існування таких прав заперечила та відмовилась від їх визнання. Заявлені вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки нотаріус не відмовив заявникам, позивачу та відповідачу, у оформленні спадкових прав і видачі свідоцтва про належні права, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій з оформлення спадкових справ відсутня. Відповідно на даний час відсутній спір як такий (а.с.99-101).

09.02.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача, у якому вона посилається на те, що до отримання відзиву на позов стороні позивача не було відомо, що у матеріалах спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 - батька позивачки, наявна заява ОСОБА_5 від 28 квітня 2022 року про те, що квартира в АДРЕСА_1 , належала її чоловікові ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності, вказану заяву просить виключити з числа доказів, призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу для встановлення справжності підпису ОСОБА_5 від 28 квітня 2022 року. За змістом цієї заяви позовні вимоги не змінились, підстави позову, в розумінні ст. 175 ЦПК України, не змінились.

Ухвалою суду від 27.02.2024 клопотання представника позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та витребування зразків підпису ОСОБА_5 залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.03.2024.

11.04.2024 від представника позивача адвоката Мошко М.М. до суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких вона вказує, що спірну квартиру було придбано на ім`я ОСОБА_6 в період шлюбу на підставі договору №36 про участь у фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості від 22.07.2008, укладеного з АБ «Український комунальний банк», акту прийняття-передачі об`єкту інвестування від 11.05.2011. Договір не містить будь-яких вказівок про придбання майна у особисту власність ОСОБА_6 за особисті кошти, отже таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Заперечує проти посилання представника відповідача на те, що спірна квартира належить ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності на підставі заяви ОСОБА_5 від 28.04.2022 поданої у спадковій справі, відкритій після смерті ОСОБА_6 .

У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивача адвокат Мошко М. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача адвокат Кутуков С. О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення.

Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до такого.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України).

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За висновками Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 711/9555/16-ц, згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. . У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 її батьками були: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_6 (а.с.7зворот). У шлюбі ОСОБА_7 набула прізвище « ОСОБА_8 », відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.1998, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розірвано (а.с.7).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1967 року (а.с. 42).

Від шлюбу мають також сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідача у справі, та вказані його батьками у свідоцтві про народження. (а.с. 42).

Згідно зі свідоцтвом про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Чернігові (а.с.38).

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в Корі (провінція Латина Італійська Республіка) (а.с.13).

Чернігівське міське бюро технічної інвентаризації надало відомості про те, що 18.07.2011, за життя за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_1 .

За даними спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинською Т. В., щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Чернігові ОСОБА_6 , спадкова справа була заведена Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 27.04.2022.

Згідно з матеріалами цієї спадкової справи 27.04.2022 ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 37).

У той же день, 27.04.2022 його мати ОСОБА_5 подала приватному нотаріуса Чіпку І. П. Івано-франківського міського нотаріального округу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 (а.с. 37).

28.04.2022 ОСОБА_5 подала заяву до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про те, що квартира АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю ОСОБА_6 (а.с. 38).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 станом на 27.04.2022 перебували у м. Івано-Франківську як внутрішньо переміщені особи (а.с. 39, 40).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) ОСОБА_6 не залишив заповіту (а.с. 43).

Згідно з архівним витягом із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20 червня 2011 року № 153, наданий дозвіл на оформлення права власності на об`єкти нерухомості, зокрема, по АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 55).

04.05.2023 цю спадкову справу прийняла в свої провадження приватний нотаріус Крайчинська Т. В.

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину будь-кому зі спадкоємців майна померлого ОСОБА_6 у спадковій справі відсутні.

Спадкову справу щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 суду надала приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнова Л. М.

За даними цієї спадкової справи заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 . ОСОБА_1 надала до консульського відділу посольства України в Італійській республіці 13.03.2023 року. Спадкова справа була заведена ОСОБА_12 17.04.2023. (а.с. 75).

ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадини за законом після смерті матері приватному нотаріусу Амбарновій Л. М. 29.05.2023, однак ці заяви не були посвідчені нотаріально, про що нотаріус повідомила заявника та запропонувала йому надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса (а.с. 79, 80).

За даними спадкової справи ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , одна. На день смерті ОСОБА_6 , він був зареєстрований за цією адресою разом з ОСОБА_5 (а.с. 77).

Приватний нотаріус Амбарнова Л. М. повідомила ОСОБА_13 , що через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру в АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_5 , вона позбавлена можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, з наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 не подав належним чином оформленої заяви про прийняття спадщини після смерті матері, разом з матір`ю на день відкриття спадщини зареєстрований не був, однак претендує на спадщину на спірну квартиру на тій підставі, що на думку сторони відповідача, квартира належала тільки померлому батькові ОСОБА_6 , про що ОСОБА_5 28.04.2022 подала заяву до Першої Івано-франківської державної нотаріальної контори.

Таким чином, за загальним правилом позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини, за відсутності заповіту, має право спадкування частки майна її покійної матері у спільному майні подружжя, придбаного батьком та матір`ю у період шлюбу.

При цьому відповідач як спадкоємець за законом першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, за відсутності заповіту померлого батька, з урахуванням того, що його сестра не прийняла спадщину, а матір відмовилась від спадщини на його користь, безспірно має право на спадщину на 1/2 частку зазначеної квартири, яка належала його батьку ОСОБА_6 за життя.

Спір між сторонами виник через наявність поданої 28.04.2022 ОСОБА_5 заяви до Першої Івано-франківської державної нотаріальної контори про те, що квартира АДРЕСА_2 , є особистою приватною власністю ОСОБА_6 . У разі прийняття судом даної заяви, як підтвердження факту належності спірному квартири особисто померлому ОСОБА_6 , позивачка не матиме права на частку у спадковому майні, оскільки вважатиметься, що право на цей об`єкт спадкового майна має тільки відповідач, який один прийняв спадщину після смерті батька.

Суд вважає за необхідне зазначити, що справжність нотаріально посвідченого підпису ОСОБА_5 у заяві від 28.04.2022 у суду сумнівів не викликає. Сторона позивача не надала суду доказів будь-якої заінтересованості нотаріуса у фальсифікації підпису ОСОБА_5 у вказаній заяві.

Однак, на думку суду, вказана заява за своєю суттю та змістом не спростовує презумпцію спільної сумісної власності на майно, придбане подружжям у період шлюбу.

З питання про належність квартири в АДРЕСА_1 , в суді встановлено:

22.07.2008 між АБ «Український комунальний банк» та ОСОБА_6 укладено договір № 37 про участь у фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_5 (а.с.9,14 та технічний паспорт на квартиру).

Відповідно до Акту прийняття-передачі об`єкта інвестування від 11.05.2011, забудовник ТОВ «С.П.І.» побудував та передав, а довіритель ОСОБА_6 сплатив 100% вартості та приймає квартиру АДРЕСА_6 (а.с.15зворот, тех. паспорт).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 20.06.2011, власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , був ОСОБА_6 (а.с.8).

Поквартирні технічні паспорти та свідоцтва про право власності у зазначеному будинку були виготовлені КП «Чернігівське міжміське Бюро технічної інвентаризації» на замовлення ТОВ «С. П. І.» від 01.12.2010 та 14.06.2011.

З наведеного суд дійшов висновку, що будинок, у тому числі і спірна квартира будувались у період з 2008 по 2011 рік за інвестиційними договорами.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на цей час перебували у зареєстрованому шлюбі більше сорока років, тому у суду нема підстав вважати, що ОСОБА_6 вклав у будівництво кошти, отримані до шлюбу. При цьому, суду не надані відомості про те, що ОСОБА_6 отримав кошти на будівництво квартири у спадщину чи в дар, або кошти на будівництво з інших правових підстав належали йому особисто.

Отже заява ОСОБА_5 від 28.04.2022 не підтверджує правовий статус майна, придбаного у шлюбу, як особистого майна ОСОБА_6 , оскільки не відповідає фактичним обставинам справи. Презумпція спільного майна подружжя щодо спірної квартири, як об`єкта спадщини, стороною відповідача не спростована.

У заяві спадкодавця ОСОБА_5 від 28.04.2022 вбачаються ознаки відмови від права власності на майно у непередбачений законом спосіб. Якщо воля ОСОБА_5 полягала у передачі права на її частку у спадковій квартирі саме відповідачу у справі, вона мала можливість скласти заповіт на його ім`я, укласти договір дарування або іншу цивільно-правову угоду, однак таким правом не скористалась.

При цьому правові наслідки подання заяви ОСОБА_5 від 28.04.2022 нотаріусом не роз`яснені.

У свою чергу ОСОБА_14 , достовірно значи про належність квартири батькові та матері спільно, мала правомірні очікування на успадкування частки матері у спільному майні за відсутності заповіту.

На підставі викладеного, з урахуванням принципів розумності, справедливості та правової визначеності суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_15 у межах заявлених позовних вимог.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 20.10.2023, код документа 9321-4691-3559-1227, ОСОБА_14 сплатила 1073,60 грн судового збору (а.с. 16), які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При задоволенні позову підстави для покладення на позивачку витрат відповідача на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон P НОМЕР_1 , орган що видав 2ITA) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон P НОМЕР_1 , орган що видав 2ITA) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суд складений 06.05.2024.

Суддя А. С. Лібстер