02.05.2024 Справа № 756/5530/24
Унікальний № 756/5530/24
Провадження № 2-о/756/320/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травень 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, а саме інформацію відносно володільця рахунку, відкритого на ОСОБА_2 ,, про рух коштів 31.03.2024 року з його рахунку на рахунок ОСОБА_2 , із зазначенням дати проведення операції, суми платежів, для точної ідентифікації особи, яка заволоділа його коштами, та правити цю інформацію до Деснянського управління поліції Національної поліції у місті Києві.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 31.03.2024 року обманом з його рахунку були списані кошти у сумі 89 400 грн. та переведені на рахунок ОСОБА_2

01.04.2024 року за фактом розгляду його заяви, слідчим Деснянського управління поліції Національної поліції у місті Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000780, за ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю є необхідність перевірки факту шахрайства для швидшого розгляду вищезазначеного кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

Розкриття банківської таємниці може здійснюватись у двох формах: адміністративній - забезпечується на вимогу компетентних осіб, зазначених у законі, безпосередньо банком і без попереднього звернення до суду; судовій - надається банком, але на вимогу суду або за рішенням суду. У свою чергу, на вимогу суду банківська таємниця розкривається у двох випадках: а) суддею одноособово з дотриманням режиму секретності; б) судом при розгляді справи у господарському, адміністративному, кримінальному та цивільному судочинстві (щодо останнього, то це правило є актуальним для цивільних справ, у яких вирішуються спори, пов`язані з дослідженням доказів, що становлять банківську таємницю, витребуваних судом за клопотанням учасників процесу). Відбувається це, як правило, при вирішенні судом питань про забезпечення доказів, витребування доказів, про що судом постановляються процесуальні ухвали.

Що стосується доступу до банківської таємниці за рішенням суду, то таке право надається лише внаслідок судового розгляду цивільних справ за правилами Глави 12 Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з приписами частини третьої статті 349 ЦПК України, якщо під час розгляду справи буде встановлено, що заява ґрунтується на спорі, який розглядається в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 522/1442/19-ц (провадження № 61-5891св20) сформульовано правовий висновок, згідно якого у тому разі, коли буде встановлено, що заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи ґрунтується на спорі, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде встановлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вказана позиція також зазначена у пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» від 30 вересня 2011 року № 10.

Варто врахувати положення п.2 ч.1 ст. 348 ЦПК України, де вказані вимоги до змісту заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено - ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником.

У той же час, суд враховує, що коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається законом (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») і може змінюватися тільки на підставі закону. При цьому вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів. Таким чином, при відмові банку у наданні таким суб`єктам обмеженої інформації, яку вони мають право отримати за безпосереднім зверненням до банку (наприклад, як зазначено в статті 20.1.3 ПКУ), а також у разі необхідності отримання інформації, що виходить за межі функцій суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, вони мають право на звернення до суду у порядку, передбаченому ЦПК України.

У зв`язку з цим провадження у такій справі може бути відкрито лише за заявою суб`єктів, перелічених у Законі України «Про банки і банківську діяльність», та інших фізичних, юридичних осіб, а також державних органів, їх посадових і службових осіб, якщо вони мають право на отримання такої інформації згідно зі спеціальними законами, що визначають статус та регламентують діяльність відповідних суб`єктів.

Разом з тим, заявник не належить до передбаченого законом (ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації щодо банківської таємниці, та не є особою, якій така інформація на письмовий запит або з письмового дозволу може надаватися.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 501/1451/17.

З поданої заяви вбачається, що інформація щодо руху грошових коштів по рахунку ОСОБА_2 необхідна заявнику для перевірки їх цільового використання для подальшого використання вказаних відомостей як доказів у кримінальному провадженні, та поверненні коштів.

Таким чином, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, ґрунтується на спорі між заявником та ОСОБА_2 .

У статті 84 ЦПК України визначено порядок витребування доказів учасниками справи, та вказано, що у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 116 ЦПК України визначені способи забезпечення судом доказів такі, як допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Тобто, в даному випадку, якщо у позивача виникли складнощі щодо отримання вказаної інформації, то він вправі звернутися із заявою про забезпечення вказаних доказів до подання позовної заяви, обґрунтувавши належним чином необхідність вжиття судом таких заходів.

Отже, враховуючи викладене вище, положення частини третьої ст. 349 ЦПК України, той факт, що вимоги заявника грунтуються на спорі, який має розглядатися в порядку позовного провадження, а не окремого, оскільки заявник просить суд витребувати дані про фізичну особу, яка може отримати статус відповідача у позові майнового характеру та зазначає про намір подати позов в подальшому, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за вказаною заявою.

При цьому, в межах кримінального провадження в порядку передбаченому КПК України може бути отриманий доступ до банківської таємниці відносно особи, отримувача платежу в спосіб, передбачений КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 подана в порядку частини першої статті 347 ЦПК України, не може розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки з вимог заяви та обставин, якими вона обґрунтовується, вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-13, 19, 43, 49, 186, 293, 294, 347, 354, ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Майбоженко