УХВАЛА

20 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі

головуючої судді Іванюк І.Д.

секретаря судового засідання Чижа А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Львові матеріали заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року у справі № 462/10181/23,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить розстрочити виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року у справі № 462/10181/23 про стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» 32564 (тридцять дві тисячі п?ятсот шістдесят чотири) грн 56 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період часу з 01.04.2016 року по 01.12.2023 року, строком на 3 роки з щомісячними платежами рівними частинами. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона є пенсіонером та єдиним її доходм є пенсія, а ОСОБА_2 є студентом, який навчається на платній формі навчання та не отримує жодних доходів. За наведеного сплата зазначеної суми боргу одноразовим платежем становить для неї надмірний тягар. Разом з тим, усвідомлюючи свій обов`язок з виконання рішення суду, просить заяву задовольнити.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, заявник про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання до суду не скерувала. За наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву, оглянувши матеріали справи № 462/10181/23, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року позов задоволено та стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» 32564 (тридцять дві тисячі п?ятсот шістдесят чотири) грн 56 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період часу з 01.04.2016 року по 01.12.2023 року, а також по 1342,00 грн судового збору з кожного.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та згідно із даними АСДС набрало законної сили 20.05.2024 року.

З довідки про доходи №791626 від 07.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 і отримує пенсію за віком, а саме за період з 01.06.2022 року по 30.04.2024 року отримала пенсію в розмірі 158803,93 грн /а.с.45/.

Згідно з довідкою про доходи №242 від 29.04.2024 року ОСОБА_2 навчається у Відокремленому структурному підрозділі Львівського фахового коледжу транспортної інфраструктури Національного університету «Львівська політехніка» на платній формі навчання та за період з 01.10.2023 року по 31.03.2024 року не отримав жодного доходу /а.с.46/.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суд враховує, що заявником обґрунтовано заяву та підтверджено це відповідними доказами, зокрема ОСОБА_1 є пенсіонером, а ОСОБА_2 є студентом, що не отримує доходу, а тому із врахуванням розміру їх доходів сплата боргу у сумі 35248,56 грн одноразовим платежем створить для них надмірний тягар. Також, суд враховує те, що розстрочення виконання рішення суду не буде створювати занадто привілейовані умови для ОСОБА_1 , оскільки такі дії заявниці спрямовані саме на забезпечення виконання рішення суду і на відновлення порушених прав позивача.

Водночас суд доходить висновку, що виконання вказаного рішення суду слід розстрочити на 10 місяців із сплатою щомісячного платежу рівними частинами по 3256,46 грн (32564,56 грн: 10), а тому заяву слід задовольнити частково.

Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі, за певних умов тому у частині вимог щодо розстрочки сплати судового збору підстав немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258 - 261, 353, 354, 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постанови:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року у справі № 462/10181/23 задовольнити частково.

Розстрочити відповідачу ОСОБА_1 виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року у справі № 462/10181/23 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 32564,56 грн терміном на 10 місяців, шляхом сплати щомісячного платежу рівними частинами по 3256,46 (три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн 56 коп.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іванюк І.Д.