ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1554/24 Головуючий у 1-й інстанції: Романько О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк», інтереси якого представляє адвокат Вус Андрій Петрович, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № іро27872 від 30.09.2021 у розмірі 1 225 322,58 грн. та суми сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову було зазначено, що 30.09.2021 ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір №іро27872 (далі - договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 1 085 700,00 грн. на строк до 29.012040 на цілі, визначені у п.2.2., п. 2.4 договору - доступна іпотека під 7% річних за адресою: АДРЕСА_1 . Позичальник зобов`язався в тпорядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 11.10.2023 її заборгованість становить 1 225 322,58 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за основним боргом (тіло): 1 073 245,35 грн., прострочені проценти за основним боргом: 143 222,96 грн., прострочена комісія: 8854,27 грн.

09.08 2023 на адресу ОСОБА_1 направлена досудова вимога про погашення простроченої заборгованості, яка останньою не виконана.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

У березні 2024 року Банк заявив про зменшення позовних вимог і просив стягнути заборгованість у розмірі 1 214 439, 66 грн., із яких 1 073 245, 35 грн. -заборгованість за основним боргом (тіло), 132 340, 04 грн. - за відсотками, 8 854, 27 грн. - прострочена комісія. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що під час перебування справи в провадженні суду у грудні 2023 і січні 2024 відповідачка внесла два платежі на погашення кредиту.

У травні 2024 року Банк повторно уточнив розмір заборгованості, зазначивши, що 15.03.2024 та 05.04.2024 позичальник внесла кошти на погашення кредиту, внаслідок чого розмір заборгованості зменшився до 1 197 113, 25 грн., із яких 1 073 245, 35 грн. - за тілом кредиту, 115 013, 63 грн. - за відсотками, 8 854, 27 грн. комісія.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Судове рішення мотивовано тим, що Банком не надано доказів на підтвердження факту порушення позичальником умов кредитного договору, отримання досудової вимоги про усунення порушень, не дотримано строків звернення до суду після направлення досудової вимоги. Наданий Банком розрахунок заборгованості, на думку суду, є незрозумілим і таким, що не відповідає умовам кредитного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «Кредобанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вважає помилковими висновки суду про не виконання Банком обов`язку направлення споживачеві досудової вимоги про усунення порушень договору і сплати простроченої заборгованості. Позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження факту порушення позичальником графіку погашення кредиту, наявності простроченої заборгованості, надсилання досудової вимоги. Зокрема, зметою досудового врегулювання спору 09.08.2023 Банк надіслав на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в які вказана кількість днів прострочення сплати щомісячних платежів - 213 днів, тобто більше трьох місяців.

Окрім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що за кредитним договором встановлюється змінювана процентна ставка, яка кожного року змінюється відповідно до пунктів 3.5., 3.4., 3.6. Вказані умови були погоджені сторонами. Повідомлення про зміни направлялось на адресу ОСОБА_1 , яку вона особисто вказала при підписанні Договору, а також зобов`язалась при зміні адреси проживання повідомляти Банк про це. Такого повідомлення від ОСОБА_1 Банк не отримував.

Щодо твердження суду першої інстанції про відсутність доказів отримання ОСОБА_1 досудової вимоги, апелянт зазначає, що Банк надав копію досудової вимоги із доказами направлення її, втім відсутність підтвердження її отримання не може бути підставою для висновку про те, що у Банку не виникло право вимоги про дострокове стягнення кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Працевитий Г.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги вважає неспроможними.

В засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він від імені позичальника звернувся до Банку із заявою про врегулювання заборгованості.

Представник позивача адвокат Вус А.П. заперечував проти відкладення розгляду справи. За повідомленням представника стягувача адвоката Вуса А.П. заява боржника про врегулювання заборгованості надійшла на електронну адресу Банку за день до судового засідання. Вважає, що відповідачка зловживає своїми процесуальними правами і її дії направленні на затягування процесу.

Розглянувши клопотання представника відповідача про повторне відкладення розгляду справи, суд визнав його таким, що не підлягає задоволенню. В провадженні суду першої інстанції справа перебувала з 31 жовтня 2023 року. Апеляційне провадження у справі відкрито 28 червня 2024 року, справу призначено до апеляційного розгляду на 24 липня 2024 року. В судовому засіданні, яке відбувалося 24 липня 2024 року за участі адвоката Працевитого Г.О., останній заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою досудового врегулювання заборгованості. Клопотання представника відповідача було задоволено і справу за погодженням із адвокатами призначено до розгляду на 20 серпня 2024 року. Зважаючи на те, що відповідачка і її представник мали достатньо часу для врегулювання заборгованості, сторони мають право укласти мирову угоду на будь-якій стадії розгляду справи, підстав для повторного відкладення судового засідання і порушення розумних строків розгляду справи судова колегія не вбачає .

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Вуса А.П., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, зауваживши, що після ухвалення оскаржуваного рішення відповідачка сплатила ще 17 000 грн., які банк спрямував на погашення заборгованості за відсотками, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів щодо порушення відповідачем п. 4.9. кредитного договору, а також виконання позивачем вимог п. 4.10. цього ж договору, що б надавало позивачу підстави для звернення з відповідним позовом про дострокове повернення кредиту.

Втім колегія суддів погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не може.

Встановлено, що 17.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Кредобанк» з анкетою-заявою №27872 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту (а.с.20).

30 вересня 2021за Програмою «Доступна іпотека 7%» АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № іро27872 (далі - договір), відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором (п.1.1. договору).

Банк видає позичальнику кредит в сумі 1 085 700,00 грн. на строк 220 місяців з терміном погашення до 29 січня 2040 року (включно) на цілі: доступна іпотека під 7% ВР (621362)/ за адресою: АДРЕСА_1 (п.2.1., п.2.2. договору), кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (п.2.4. договору), безготівково, шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника, який банк відкрив за номером НОМЕР_1 (п.2.5. договору).

Відповідно до п.2.6. договору, кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок (-ки) продавця (забудовника, замовника будівництва, учасника фонду фінансування будівництва, інвестора в будівництво, власника) нерухомості/майнових прав на нерухомість, в порядку та строки (терміни) встановлені додатком №1 до цього кредитного договору. Кредит надається за умови: надання позичальником підтвердження про внесення за рахунок власних коштів не менше 24% вартості об`єкта кредитування (нерухомості), відповідно до договору купівлі-продажу та укладення договорів, які забезпечують виконання зобов`язань за цим договором (п. 6.1. цього кредитного договору).

Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) (п.2.7. договору).

В Розділі 3 кредитного договору передбачено розрахунки між сторонами.

Пункт 3.1. передбачає сплату комісій за кредитом: за видачу кредиту, одноразово - 5428,50 грн.; комісії (плати) за зміну умов кредитування, які сплачуються у випадку внесення змін до кредитного договору після його укладення, та інші комісії передбачені Тарифами банку - сплачуються у випадках, у розмірі, порядку та в строки (терміни), що визначаються Тарифами банку (які діють у відповідний період часу).

Упродовж строку користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти, розмір яких визначено відповідно до положень цього розділу кредитного договору. З моменту видачі кредиту проценти підлягають сплаті за змінюваною процентною ставкою (п.3.3. договору).

Відповідно до п. 3.5. договору змінювана процентна ставка визначається як сума базової ставки і 4,5% (маржа). Станом на день укладення договору і впродовж першого періоду дії змінюваної процентної ставки становить 12,66% річних.

Відповідно до п. 3.17. договору позичальник здійснює платежі на погашення кредиту шляхом перерахування у безготівковій формі та/або внесення готівкою на свій поточний рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Кредобанк».

Відповідно до пп. 4.8.1 кредитного договору позичальник має право будь-коли здійснити повне або часткове дострокове погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення коштів на поточний рахунок для заборгованості кредиту (п. 3.17. кредитного договору), з подальшим переказом їх на основі платіжного доручення на транзитний рахунок № НОМЕР_3 , відкритий для повернення кредиту.

Згідно п.4.9. договору банк у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) за цим кредитним договором право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці.

Відповідно доп.4.10. позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.4.10. кредитного договору).

Додаток № 1 до кредитного договору є заява ОСОБА_1 на отримання кредитного траншу, відповідно до якої отримувачем кредитних коштів є ТОВ «РЕНТАЙМ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з призначенням платежу: остаточна оплата за квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 30.09.2021 (а.с.13).

Додаток № 2 до кредитного договору є графік платежів, в якому наведена таблиця обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.14).

Як підтверджується меморіальним ордером № 56630325 від 30.09. 2021, Банк здійснив переказ кредитних коштів на рахунок ТОВ «РЕНТАЙМ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в розмірі 1 085 700,00 грн. (а.с.25)

Відповідно до додаткового договору № 1 від 26.08.2022 до кредитного договору №іро27872 від 30.09.2021 (п. 1 договору) сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору). При цьому термін повернення не змінився - 29.01.2040. Також у цій додатковій угоді йде мова про те, що факт не отримання/відмови від отримання позичальником актуалізованого графіку платежів/графіку погашення заборгованості за кредитним договором не позбавляє позичальника обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом, нарахування яких було відновлено банком. Угода була підписана простим ЕП позичальника відповідно до Правил ФО (а.с.15-18).

Згідно виписки по особовим рахункам з 30.09.2021 по 11.10.2023 ОСОБА_1 періодично вносила платежі на погашення кредиту. Станом на 11.10.2023 позичальницею було сплачено 87 579, 05 грн. відсотків (а.с.26-27, 104-112, 123-131).

Станом на 11.10.2023 позичальник має заборгованість у розмірі 1 225 322,58 грн., яка складається з: тіла кредиту 1 073 245,35 грн., відсотків 143 222,96 грн. та комісії 8854,27 грн. (а.с.24).

09.08.2023 Банк надіслав відповідачці на відомі адреси досудову вимогу, в якій зазначив, що остання протягом 213 днів не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого загальний розмір заборгованості складає 1 231 458, 34 грн., із яких: 1096 973, 09 грн. строковий борг по тілу кредиту, 7 272, 26 грн. - прострочена заборгованість по тілу; 49 897, 97 грн. - строкові проценти, 99 460, 75 грн. - прострочені; 8 854, 27 грн. - комісія. Банк висунув вимогу протягом 60 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги, але не пізніше 65 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов договору та погасити прострочену заборгованість у розмірі 106 733,01 грн. та комісії 8 854, 27 грн. У випадку невиконання вимоги у визначений строк банк висунув вимогу дострокового повернення кредиту у сумі 1 231 458, 34 грн. (а.с.28).

1 вересня 2023 року відповідачка сплатила банку 40 000 грн.

Доказів дотримання відповідачкою графіку погашення кредиту матеріали справи не містять.

Під час знаходження справи в провадженні суду першої інстанції відповідачка здійснювала певні платежі на погашення заборгованості (а.с.76-82, 154-155, 186-188), тому банк двічі уточнював позовні вимоги, зменшуючи розмір позовних вимог, які станом на 01.05.2024 складали 1 214 439,66 грн.

В період знаходження справи на розгляді в апеляційному суді відповідачка сплатила 17 000 грн., які представник банку просив урахувати при визначені остаточного розміру заборгованості.

Зобов`язання виникають із підстав, визначених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За приписами ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3 ст.77 ЦПК України).

Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

З матеріалів справи випливає, що позивачем на підтвердження виконання ним умов кредитного договору № іро27872 від 30 вересня 2021 року надано копію меморіального ордеру № 56630325 від 30 вересня 2021 року, відповідно до якого платник АТ «Кредобанк» перерахував ТОВ «РЕНТАЙМ ДЕВЕЛОПМЕНТ» остаточну оплату за квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 30.09.2021, без ПДВ в розмірі 1 085 700,00 грн., що відповідає умовам кредитного договору (п. 2.1., п. 2.6).

Сторони погодили графік платежів і під час кладення кредитного договору 30.09.2021 і під час внесення змін до нього 26.08.2022.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не визначено підстав для дострокового стягнення всієї заборгованості, є помилковими.

В позові зазначено, що підставою дострокового стягнення заборгованості є наявна за кредитним договором заборгованість, яка утворилася у зв`язку з несвоєчасним та частковим виконанням ОСОБА_1 обов`язків, покладених на неї кредитним договором.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості видно, що відповідачка почала порушувати графік внесення щомісячних платежів з січня 2022 року. З березня 2023 року взагалі припинила вносити щомісячні платежі.

Станом на серпень 2023 року прострочення за договором кредиту становило 213 днів, у тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту 7 272, 26 грн., прострочені проценти 99 460, 75 грн., строкові проценти 49 897, 97 грн.

Зважаючи на те, що умовами кредитного договору сторони визначили право Банку вимагати дострокове повернення кредиту у випадку несвоєчасної сплати процентів за кредитним договором (п.2.9, 4.9 Кредитного договору ) досудову вимогу від 07.08.2023 про погашення протягом шести десяти календарних днів простроченої заборгованості у загальному розмірі 106 733, 01 грн. позичальник не виконала, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для дострокового стягнення кредиту є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Виписки з рахунків відповідача містять відомості щодо прострочення. Так станом на 01.07.2022 згідно графіка платежів до кредитного договору від 30.09.2021 підлягала сплаті чергова частина кредиту в розмірі 12 856,00 грн. у розрахунку зазначено, що станом на 01.07.2022 підлягало сплаті 12962,47 грн. (12856,00 грн. + 70,57 грн. нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості), тобто прострочення виникло раніше ніж в липні 2022 року (як зазначав у відповіді на відзив представник позивача).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував та не надав належної оцінки кредитному договору в цілому, то колегія суддів погоджується із ними. Адже судом першої інстанції залишено поза увагою п.3.8. Кредитного договору, яким передбачений обов`язок ОСОБА_1 повідомляти про зміну поштової адреси, місця проживання.

Матеріли справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 свої зобов`язання в цій частині виконала.

Окрім того, пп.3.6., та 3.7. Кредитного договору визначено, що Банк повідомляє про перегляд процентної ставки, змін процентної ставки шляхом надсилання на відому адресу (місце проживання позичальника, зазначену в цьому договорі.

Згідно п.4.9. договору банк у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) за цим кредитним договором право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці.

Відповідно доп.4.10. позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.4.10. кредитного договору).

АТ «Кредобанк» надало на підтвердження надсилання досудової вимоги її копію, копію опису вкладень та копію реєстру поштових відправлень.

Вказані документи є доказами надсилання Банком вказаної вимоги на адресу ОСОБА_1 , яка була вказана нею під час укладання Кредитного договору.

Твердження суду про те, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 вказаної вимоги, а тому Банк не набув права дострокового звернення шляхом звернення із вказаним позовом до суду апеляційний суд вважає помилковими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25 квітня 2018 року зазначено, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним.

Суд першої інстанції не врахував вказаного не надав належної оцінки наданим доказам по справі, не здійснив належної оцінки наданим доказам, а тому прийшов до помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що зважаючи на той факт, що дійсно мало місце порушення з боку ОСОБА_1 по виконанню зобов`язань щодо своєчасної та належної плати за кредитом, АТ «Кредобанк» із врахуванням виконаних ним передумов судового звернення, набув право вимоги про дострокове стягнення за Кредитним договором.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредиту за тілом кредиту та процентами апеляційним судом не піддається сумніву. З урахуванням вищевказаних письмових доказів і пояснень, наданих представником Банку у суді апеляційної інстанції щодо внесення позичальником 17 000 грн. заборгованості за відсотками, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника становить 1 171 259 грн. 30 коп., із яких 1 073 245, 35 грн. - за тілом кредиту, 98 013, 93 грн.

Разом із тим, вимоги Банку про стягнення з позичальника комісії у розмірі 8 854, 27 грн. задоволенню не підлягають.

Пункт 3.1. кредитного договору передбачає сплату комісій за кредитом: за видачу кредиту, одноразово - 5428,50 грн.; комісії (плати) за зміну умов кредитування, які сплачуються у випадку внесення змін до кредитного договору після його укладення, та інші комісії передбачені Тарифами банку - сплачуються у випадках, у розмірі, порядку та в строки (терміни), що визначаються Тарифами банку (які діють у відповідний період часу).

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно наданого розрахунку заборгованості за комісією (а.с.24), ОСОБА_1 сплатила визначену кредитним договором суму комісії в розмірі 5428,50 грн. Інших доказів про обов`язок сплати комісії на які ОСОБА_1 погодилась, матеріли справи не містять. Тарифи банку, за якими нараховуються інші комісії, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надані не були.

За таких обставин суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з позичальника 8 854, 27 грн. простроченої комісії задоволенню не підлягають

Відтак, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підлягають частковому задоволенню, з позичальника на користь Банку підлягають стягненню 1 171 259 грн. 30 коп., із яких 1 073 245, 35 грн. - за тілом кредиту, 98 013, 93 грн.

Доводи представника відповідача про те, що через введення воєнного стану Банк не вправі звертати стягнення не предмет іпотеки, не є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Предметом позову у справі є дострокове стягнення кредитної заборгованості, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону і матеріалам справи, висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, які були понесені АТ «Кредобанк» в суді першої та апеляційної інстанції мають бути компенсовані за рахунок ОСОБА_1 пропорційно задоволеним позовним вимогам - в сумі 44 964, 90 грн.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2024 року по цій справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» за кредитним договором №іро27872 від 30.09.2021 в сумі 1 171 259, 30 грн. (один мільйон сто сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять гривень 30 коп.), із яких: 1 073 245,35 грн. - тіло кредиту; 98 013, 93 грн. грн. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в сумі 44 964, 90 гривень (сорок чотири тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 90 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2024 року.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

О.З.Поляков