КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/7737/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Ліндаєва Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Твердохліб Ю.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

В травні 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у період з 23 липня 2010 року по 23 вересня 2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, донька проживає із позивачкою.

Вказує, що донька перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 належним чином не допомагає позивачці як у вихованні, так і матеріальному (грошовому) забезпеченні дитини. Відповідач ухиляється від своїх прямих обов?язків по утриманню дитини, належним чином донькою не цікавиться.

Зазначає, що власного доходу не достатньо для забезпечення усіх потреб дитини.

Із відомого позивачці повідомляє, що на даний час відповідач не має постійного офіційного місця роботи, має нерегулярний та мінливий дохід, проте достатній для належного забезпечення самого відповідача. Точне місце роботи відповідача позивачці невідомо, оскільки відповідач відмовляється добровільно повідомляти таку інформації. Інших дітей не має. Житлом забезпечений.

Щодо витрат на дитину зазначає, що донька ОСОБА_3 є ученицею загальноосвітньої школи, навчання у школі супроводжується витратами на харчування, проїзд, купівлю навчальних матеріалів. Дівчинка відвідує заняття із тхеквондо, на яке позивачка щомісяця сплачує по 1000,00 грн, що є поточною вартістю спортивних занять, яка постійно зростає. Також двічі на рік необхідно сплачувати за атестацію занять з тхеквондо у розмірі 800,00 грн за кожну атестацію та за участь у змаганнях 3-4 рази на рік по 800,00 грн кожне. Серед інших витрат на дитину вказує на придбання одягу, відпочинок, харчування, лікування, інше. Зазначає, що ціни на вказані витрати постійно зростають, як і потреби дитини із зростанням доньки.

Уважає, що за таких обставин розумною сумою аліментів, які підлягають сплаті, є 8000,00 грн щомісячно. До досягнення донькою повноліття залишилось ще 5 років, протягом яких необхідна допомога від відповідача для забезпечення достойного зростання дитини.

Крім того, вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу на утриманню доньки у розмірі зазвичай не більше 1000,00 грн на місяць, максимально 3000,00 грн на місяць. В останній період відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини взагалі, посилаючись на відсутність доходів . У свою чергу позивачка намагалась отримати матеріальну допомогу на утримання доньки шляхом перемовин, проте такі не мали позитивного результату. Уважає, що за таких обставин доцільно стягнути аліменти за один календарний рік до часу подання цього позову, розмір аліментів визначити таким чином: 8000,00 грн за місяць, відтак 96000,00 грн за минулий календарний рік.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн щомісячно, починаючи із часу звернення до суму із позовом і до досягнення дитиною повноліття, із визначенням щорічної індексації розміру аліментів; а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період, а саме за один рік до дати звернення до суду із цим позовом, виходячи із розміру 8000,00 грн на місяць, у загальній сумі 96 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 грн, щомісячно, починаючи з 28 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись із ухваленим рішенням, адвокатом Ліндаєвим П.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість судового рішення.

Вказує, що суд фактично погодився із розміром аліментів, які визнав відповідач, проте на навів обґрунтування, чому така сума аліментів є достатньою для забезпечення потреб дитини, не навів обґрунтування підстав незгоди із сумою аліментів, заявленою позивачкою.

При цьому, жодною нормою ЦПК України не передбачено, що у випадку часткового визнання відповідачем позовних вимог суд зобов`язаний задовольнити позов саме у цій, визнаній відповідачем, частині, а в іншій частині вимог відмовити.

Уважає, що суд міг задовольнити позов у розмірі, визнаному відповідачем, лише за одночасної згоди позивачки з таким розміром стягуваних аліментів, вираженої, зокрема, шляхом укладення мирової угоди або відмови позивачки від частини позовних вимог, проте мирова угода та / або відмова позивачки від частини вимог не мала місця.

Стверджує, що суд першої інстанції формально розглянув справу, не врахував, що донька сторін є підлітком, навчається у загальноосвітній школі, крім того, активно займається спортом, відвідує курси іноземних мов, та відповідно позивач вимушена покривати необхідні витрати на усі оплатні товари та послуги, яких потребує дитина. У зв`язку із підлітковим віком дитина потребує значно більших витрат щодо забезпечення потреб, на відміну від маленької дитини, а саме таких як одяг, взуття, косметику та засоби догляду, на відвідування розважальних закладів, базових кишенькових грошей, оплати витрат на шкільні обіди та інші витрати на продукти, послуги закладів громадського харчування, транспортні послуги та безліч інших. Також щодо вказаних витрат посилається на постійно зростаючі ціни у столиці, де проживає дитина.

Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи неодноразово висловлювалася думка, що оплата позивачем спортивних зайнять та занять іноземними мовами, інші витрати є у розумінні закону додатковими витратами на дитину та не покриваються за рахунок аліментів. Уважає, що вказане є неправильною позицією, яка суперечить законодавству, оскільки одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Половина вартості витрат на лікування, відвідування секцій та позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів.

Стверджує, що сума аліментів у розмірі 8000,00 грн заявлена у позові з метою забезпечення як «базових» потреб дитини (їжа, одяг), так і потреб щодо нормального розвитку дитини (навчання, відпочинок, спорт, розваги, інше), оскільки витрати на вказані потреби покладено на позивачку, хоча мають бути рівнозначно розподілені між батьками дитини.

Щодо стягнення суми аліментів за минулий період тривалістю 1 рік до дати подання позову вказує наступне. Відповідач під час розгляду справи фактично визнав факт того, що до подання позову останній надавав грошову допомогу доньці. Проте за рік до подання позову матеріальна допомога від відповідача різко припилилась, відповідач посилався на відсутність доходів та грошових коштів. Припинення матеріальної допомоги від відповідача і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Вказує, що розмір тієї матеріальної допомоги, яку надав відповідач після розірвання шлюбу є формальною, оскільки така не покривала фактичних витрат на потреби дитини. Позивачка, виходячи із принципу розумності та справедливості, не зверталася до суду до моменту, поки відповідач не припинив надання грошової допомоги взагалі, відтак просить стягнути аліменти за минулий період строком лише один рік до подання позову.

Вказує, що дійсно відповідні листи-звернення, переписку через електронну пошту чи месенджери та інше позивачка не надала, проте висновок суду про недоведеність звернень позивачки до відповідача із питань надання допомоги та умисного ухилення відповідача від добровільного надання допомоги до звернення до суду із позовом є хибним, оскільки вказане змогла підтвердити належним чином за допомогою показів свідків, допитаних в судовому засіданні, - ОСОБА_5 (мати позивачки) та ОСОБА_6 (подруга позивачки).

Крім того, зазначає, що відповідач призваний до лав ЗСУ та на даний час є військовослужбовцем, відтак має грошове забезпечення як військовослужбовець, тому за рахунок грошового забезпечення за фактом проходження військової служби має реальну можливість сплачувати аліменти у розмірі згідно позовних вимог.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19,

Мотивуючи наведеним, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати дитину та вказав, що справедливим та законним є присудження до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі 4000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відмовивши в частині вимог щодо стягнення аліментів за минулий період до дня подання позовної заяви, суд першої інстанції вказав, що позивачкою не надано суду на підтвердження відповідних обставин жодних належних доказів у розумінні статті 76 ЦПК України, а покази свідків допитаних в судовому засіданні суд оцінив критично та не прийняв.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 23 липня 2010 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6). Позивачка прізвище « ОСОБА_5 » змінила на прізвище « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6). Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2013 року шлюб, зареєстрований 23 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , розірвано (а.с.9).

Згідно даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 10 листопада 2018 року, ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с.11).

До позову долучено копії договорів про надання освітніх послуг від 01 вересня 2019 року, від 01 вересня 2021 року, від 01 вересня 2022 року, укладених між Подільським районним в місті Києві Центром клубів за місцем проживання «Поділ» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) про наступне.

На підставі договору від 01 вересня 2019 року виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу у гуртку «Тхеквондо» у період з 10 вересня 2019 року по 31 червня 2020 року; вартість послуг становить 700,00 щомісяця; договір діє з моменту підписання до 31 червня 2020 року (а.с.12).

На підставі договору від 01 вересня 2021 року виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу у сфері позашкільної освіти у гуртку «Тхеквондо» клубу «ТЕМП» щодо вихованця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 10 вересня 2021 року по 31 червня 2022 року; вартість послуг становить 1000,00 за календарний місяць занять; договір діє з моменту підписання до 31 червня 2022 року (а.с.13).

На підставі договору від 01 вересня 2022 року виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу у сфері позашкільної освіти у гуртку «Тхеквондо» клубу «ТЕМП» щодо вихованця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 10 вересня 2022 року по 31 червня 2023 року; вартість послуг становить 1000,00 за календарний місяць занять; договір діє з моменту підписання до 31 червня 2023 року (а.с.14).

До відзиву на позов долучено 16 знімків екрану телефону (скріншотів) на одному аркуші, які у додатках до відзиву вказані як підтвердження перерахування ОСОБА_2 коштів позивачці на потреби доньки (а.с.48). Проте із змісту скріншотів неможливо установити платіжну систему або банківську установу, за допомогою якої здійснено перекази, одержувача та відправника коштів, дати проведення транзакцій, їх призначення.

Провадження у справі відкрито 02 травня 2023 року. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 25 вересня 2023 року. У судовому засіданні від 25 вересня 2023 року оголошено перерву до 08 листопада 2023 року.

19 жовтня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про виклик свідків, в якій просила допитати ОСОБА_5 (мати позивачки) та ОСОБА_6 (подруга позивачки) (а.с.52-53).

Ухвалою 08 листопада 2023 року задоволено клопотання позивачки про виклик вище вказаних свідків. Судове засідання призначено на 13 грудня 2023 року.

В судовому засіданні 13 грудня 2023 року допитані вище вказані свідки (а.с. 68).

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині оскарження відмови суду щодо стягнення аліментів на минулий період, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає про таке.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (частина 2 статті 191 СК України).

Тобто одночасно має мати місце і вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і ухилення відповідача від надання утримання дитині.

В позові та апеляційній скарзі позивачка вказує, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 надавав певну матеріальну допомогу на утримання дитини, проте в останній рік перед зверненням до суду відповідач припинив надавати матеріальну допомогу, посилаючись на відсутність доходів та грошових коштів. Останній переказ коштів відбувся у лютому 2022 року. Вказані обставини підтверджує показами свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до того, що хоча позивачкою не надано суду письмових / електронних доказів на підтвердження звернень до відповідача для отримання матеріального забезпечення дитини та ухилення останнього від надання такої допомоги, фактично вказані обставини підтверджуються показами свідків.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказаним забезпечується одним із принципів цивільного судочинства - змагальність сторін.

Главою 5 розділу І ЦПК України законодавцем унормовано питання щодо доказів та процедуру доказування у цивільному судочинстві.

За частинами 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву підтверджує, що після розірвання шлюбу надавав посильну грошову допомогу ОСОБА_1 на утримання спільної доньки, що узгоджується із доводами позову та апеляційної скарги. У відзиві на позов відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання спільної доньки, погоджувався із стягненням аліментів у розмір 4000,00 грн; заперечував проти стягнення аліментів за минулий період.

Із змісту рішення суду убачається, що покази свідків суд першої інстанції оцінив критично та не прийняв, як такі, що не підтверджуються іншими доказами. Також судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 ухилення від надання грошової допомоги на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо ухилення ОСОБА_2 від утримання дитини, а також щодо вжиття позивачкою заходів щодо їх отримання. З огляду на характер відносини позивачки та свідків (свідками є мати та подруга позивачки) апеляційний суд погоджується із критичною оцінкою суду першої інстанції показів свідків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині оскарження визначеного судом розміру аліментів, колегія суддів зазначає про таке.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено наступне:

1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 184 СК України передбачено:

1. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

2. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

3. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 185 СК України передбачено:

1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В апеляційній скарзі в частині визначення достатнього розміру аліментів згідно заявлених позовних вимог приділено увагу тому, що понесені позивачкою витрати на утримання дитини, пов`язаних із навчанням, заняттям спортом та відвідуванням курсів іноземних мов, є не додатковими витратами на дитину у розумінні закону, а мають враховуватись судом саме при визначенні розміру аліментів з метою охоплення як побутових базових потреб дитини, так і потреб, необхідних для всебічного та гармонійного розвитку дитини.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 роз`яснено, що виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів слід враховувати, що звернення до суду із цим позовом виникло у зв`язку необхідністю матеріального забезпечення неповнолітньої дитини та враховувати, що СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17 з огляду на те, що обставини наведеної справи відмінні від справи, що розглядається, оскільки у наведеній справі позов подано для отримання додаткових витрат на дітей, які обумовлені насамперед необхідністю розвитку творчих здібностей дітей, за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, яким вже присуджено аліменти на утримання дітей. Проте у справі за позовом ОСОБА_1 питання про стягнення аліментів на дитину в судовому порядку попередньо не вирішувалось.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц з огляду на те, що обставини наведеної справи відмінні від справи, що розглядається, оскільки у наведеній справі позов подано у зв`язку із невиконанням раніше укладеного між сторонами договору, яким сторони в позасудовому порядку вирішили питання про утримання дитини. Проте у цій справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали в позасудовому порядку домовленості щодо матеріального забезпечення дитини.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 з огляду на те, що обставини наведеної справи відмінні від справи, що розглядається, оскільки предметом розгляду наведеної справи є питання про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 з огляду на те, що обставини наведеної справи відмінні від справи, що розглядається, оскільки у наведеній справі позов подано для збільшення розміру основних аліментів на утримання дитини, визначених раніше ухваленим судовим рішенням, та стягнення додаткових витрат, пов`язаних із оздоровчим відпочинком, ремонтом технічних пристроїв, відвідування літнього закладу, лікування, а також стягнути щомісячні додаткові витрати на розвиток здібностей і талантів дитини, відвідування секцій та позашкільних закладів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, апеляціний суд враховує таке.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Метою стягнення аліментів на утримання дитини є матеріальне забезпечення існуючих потреб дитини. В розмір аліментів при цьому повинні закладатись щоденні потреби дитини, яких така потребує у зв`язку із зростанням та розвитком, відтак розмір аліментів має відповідати реальним потребам дитини.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів, а саме збільшення розміру аліментів із 4000,00 грн до 6000,00 грн на місяць. Доказів на підтвердження того, що вказана сума аліментів є надмірним тягарем, відповідачем не надано.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачка не обмежена у праві звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ліндаєва Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, збільшивши розмір аліментів із 4000,00 гривень до 6000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 28 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова