Провадження № 2/127/2253/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши заяву адвоката Піпко Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
До Вінницького міського суду Вінницької області через свого представника адвоката Піпко Андрія Миколайовича звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про витребування з чужого незаконного володіння житлової квартири, визнання недійсним договору іпотеки.
Разом із позовною заявою адвокатом Піпко Андрієм Миколайовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що у 2024 році ОСОБА_1 маючи намір відчужити спірну квартиру звернувся до нотаріуса, який повідомив позивача про те, що вона була переоформлена за договором купівлі-продажу на іншу, невідому особу - ОСОБА_2 . Внаслідок роботи органів слідства Національної поліції України, 03.04.2024 року позивачу стало відомо, що спірна квартира, яка належить йому на праві власності стала предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 28.12.2018, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В., номер запису в реєстрі № 2408, за яким ОСОБА_2 в якості Іпотекодавця передала ОСОБА_3 в якості Іпотекодержателя квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 89,2 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м. Відтак, спірна квартира вибула з володіння власника, яким являється ОСОБА_1 неправомірно та поза його волею 14.03.2005, як це можна встановити зі змісту договору іпотеки від 28.12.2018. З огляду на те, що у відповідачів є наявні можливості розпорядитися належним йому майном до моменту набрання рішенням у цій справі законної сили виникла потреба вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, враховуючи ту обставину, що спірна квартира є предметом договору іпотеки невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, зокрема, звернення стягнення на предмет застави.
З метою збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, зокрема, унеможливлення відчуження спірної квартири, представник позивача просить застосувати такий захід забезпечення позову як арешт спірного майна.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 151 ЦПК України, встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
За таких обставин, постановлення судом ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, в повній мірі захистить матеріально-правові інтереси позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву адвоката Піпко Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 47,1 кв.м., що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Ухвалу в цій частині звернути до негайного виконання.
Строк звернення до виконання три роки.
Копію ухвали надіслати сторонам по справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Жмудь