РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 568/694/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/286/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

заявник, стягувач ОСОБА_1 ,

позивач, стягувач ОСОБА_2 ,

позивач, стягувач ОСОБА_3 ,

відповідач, боржник ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у складі судді Троцюк В. О., ухвалене в м. Радивилів Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа. Свою заяву обґрунтовувала тим, що 07 лютого 2022 року рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_4 на їх користь заборгованість за договором позики в розмірі 22000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.03.2016 року становить 572440 гривень, 3% річних у розмірі 26337,12 гривень, а всього 598777,12 гривень та стягнуто судові витрати. Вказане рішення набрало законної сили та не виконано. Виконавчий лист при пересилці було втрачено. Згідно даних реєстру виконавчих проваджень, вказане рішення суду не перебуває на виконанні. Просила видати дублікат виконавчого листа Радивилівського районного суду Рівненської області по справі №568/694/16-ц за позовною заявою ОСОБА_5 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована передбаченим законом правом суду видати дублікат виконавчого листа у разі втрати виконавчого документа та обґрунтовано тим, що заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення.

Вважаючиухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що 07 лютого 2022 року рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 22000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.03.2016 року становить 572440 гривень, 3% річних у розмірі 26337,12 гривень, а всього 598777,12 гривень та стягнуто судові витрати. Наголошує, що вказане рішення набрало законної сили та не виконано, а виконавчий лист при пересилці було втрачено. Зазначає, що згідно даних реєстру виконавчих проваджень вказане рішення суду не перебуває на виконанні. Вказує, що необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку , встановленого для пред`явлення його до виконання. Наголошує, що сам факт відсутності виконавчого документу у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_4 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2022 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 22 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.03.2016 року становить 572 440 гривень, 3% річних у розмірі 26 337 гривень 12 копійок, а всього 598 777 гривень 12 копійок.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року вказане рішення залишене без змін.

На виконання цього рішення за заявою позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 видано виконавчий лист 26.12.2022 року.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ОСОБА_1 зазначала, що виконавчий лист при пересилці було втрачено та стверджувала, що згідно даних реєстру виконавчих проваджень вказане рішення суду не перебуває на виконанні.

Відповідно до п.17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно чинного законодавства, дублікатом виконавчого документа є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі №2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа, у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого документа є, насамперед, доведеність втрати його оригіналу.

Як доказ втрати виконавчого листа заявник ОСОБА_1 долучила до заяви витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06. У цій справі встановлено, що «рішення Сихівського районного суду міста Львова від 15 березня 2013 року, що набрало законної сили, не виконане. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Виконавчий лист щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 ні в стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебуває.».

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не було надано доказів втрати виконавчого листа, пославшись, при цьому, на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі №2-1053/10 (провадження № 61-18169св18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 15 лютого 2024 року у справі №824/28/24 зазначив, що згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 17 травня 2023 року у справі № 565/1888/19.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10.

З урахуванням викладеного колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду направляла справу № 572/3591/19, в якій наявна наведена вище виключна правова проблема на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка 07 лютого 2024 року повернула цю справу до суду касаційної інстанції, зазначивши, що обґрунтованих підстав для відступлення від правових висновків Верховного Суду, в яких зазначено, що стягувачу достатньо довести відсутність у нього виконавчого документа, який йому видано і не треба доводити фізичної втрати оригіналу такого документа (провадження № 14-182цс23).

Колегія суддів також звертає увагу на ще один правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11, згідно з яким для мети отримання дублікату наказу, виданого на виконання чинного рішення, стягувач не повинен доводити фізичної втрати оригіналу наказу, а має доводити відсутність у нього виконавчого документу, який йому було видано, та, як наслідок, відсутність у нього можливості звернутися до органів виконання, оскільки його прагненням є лише виконання чинного судового рішення.

За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права (пункт 3.13 постанови Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до § 51-53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Таким чином, установивши, що виконавчий лист втрачено й строк для пред`явлення його до виконання на момент подання цієї заяви не закінчився, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та задоволення заяви ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції неповно з`ясовано дійсні обставини справи, зокрема, щодо втрати виконавчого документу, а також зроблено невідповідний нормам, що регулюють спірні правовідносини, висновок про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, що, в свою чергу, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Заявницею сплачено судовий збір при зверненні із заявою у розмірі 80,60 грн. та при поданні апеляційної скарги в розмірі 605,90 грн., який у загальній сумі 686,20 грн підлягає стягненню на її користь із відповідачки.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Радивилівського районного суду Рівненської області по справі №568/694/16-ц за позовом ОСОБА_5 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.