Справа № 953/2588/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Демченко С. В.,

за участю:

представника позивачів адвоката Тойка С. С.,

представника відповідача адвоката Заярного О. С.,

секретар судового засідання Кошова О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника відповідача Державного біотехнологічного університету про роз`єднання позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

26 квітня 2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Заярного О. С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявив клопотання про роз`єднання позовних вимог в самостійні провадженні, посилаючись на те, що позивач, звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, порушив вимоги процесуального законодавства щодо об`єднання позовних вимог декількох позивачів. Акцентував увагу на тому, що вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об`єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову. У цій справі відсутня спільність предмета позову, враховуючи, що вимоги позивачів стосуються стягнення заборгованості по заробітній платі кожного з них окремо. Позивачі, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаються на їх зарахування до штату Університету, у той час як підстави їх зарахування та відповідно підстави виникнення трудових відносин різні, зокрема: щодо ОСОБА_1 наказ № 331-к від 06.12.2021; щодо ОСОБА_5 наказ № 332-к від 06.12.2021; щодо ОСОБА_2 наказ № 334-к від 06.12.2021; щодо ОСОБА_3 наказ № 353-к від 07.12.2021; щодо ОСОБА_4 наказ № 332-к від 06.12.2021. Викладене свідчить, що підстави позову у позивачів різні та відповідно предмет позовних вимог також є різним, оскільки у всіх позивачів були різні заробітні плати, та у випадку задоволення позовних вимог сума стягнення також буде різною щодо кожного позивача. Відтак, об`єднання вимог позивачів у одне провадження не буде сприяти ефективному захисту порушених трудових прав, тому вимоги про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати не можуть бути розглянуті в одному провадженні стосовно всіх позивачів, оскільки в такому спорі відсутня спільність предмета позову. Спірні трудові відносини відповідача з кожним позивачем окремо носять не спільний взаємопов`язаний характер, а індивідуальний (різні для кожного позивача підстави виникнення трудових відносин, різні умови оплати праці, різні обов`язки, підстави припинення трудових відносин тощо). Права та обов`язки позивачів виникають, змінюються та припиняються незалежно одне від одного та не мають нерозривного взаємопов`язаного характеру, тобто такого, за яким захист прав одного позивача залежить від захисту прав інших. Заявлені позовні вимоги не є нерозривно пов`язаними між собою, а їх розгляд та вирішення повинен відбуватися в межах окремого провадження, оскільки вирішення позовних вимог кожного з позивачів жодним чином не впливає та не залежить від вирішення позовних вимог інших осіб. Окрім того, таке об`єднання може ускладнити розгляд справи, призвести до порушення розумності строків її розгляду судом. З огляду на викладене просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати роз`єднати та виділити у самостійні провадження щодо кожного позивача.

Представник позивача адвокат Тойка С. С. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання сторони відповідача, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що вимоги позивачів є однорідними та пов`язані між собою, а тому були об`єднані в одному позові. Зауважив на тому, що позовні вимоги мають спільний предмет позову це наказ ректора Державного біотехнологічного університету № 01-01/74 від 31 березня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів», на підставі якого призупинено дію трудових договорів усіх позивачів, тому розгляд цих вимог у одному провадженні є доцільним.

Представник відповідача адвокат Заярний О. С. у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Зауважив, що з приводу трудових спорів щодо оплати праці є усталена судова практика про те, що позови кількох осіб про стягнення зарплати не можуть бути об`єднані в одне провадження.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не звилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов до такого висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Вимогами ч. 2 ст. 50 ЦПК України передбачено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст. 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Вимогами ч. 6 ст. 188 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року передбачено, що згідно з ч.2 ст.124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому гл. XV КЗпП, за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в комісії по трудових спорах. Вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об`єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову.

Слід зазначити, що зі змісту позовної заяви та викладених у ній доводів слідує, що предметом позову є стягнення заборгованості по заробітній платі, яка у кожного позивача є окремою та індивідуальною, отже предмет позову не є спільним, тому розгляд цих позовних вимог не є доцільним, тому що ускладнить процес судового розгляду, зважаючи на те, що представник позивача заявив ряд клопотань щодо витребування доказів по кожному позивачу, крім того, у випадку задоволення позовних вимог сума стягнення буде різною щодо кожного позивача.

Суд враховує, що спірні трудові відносини відповідача з кожним позивачем окремо носять індивідуальний (різні для кожного позивача підстави виникнення трудових відносин, різні умови оплати праці, різні обов`язки) характер. При цьому права та обов`язки позивачів виникають, змінюються та припиняються незалежно одне від одного, та не мають нерозривного взаємопов`язаного характеру, тобто такого, за яким захист прав одного позивача залежить від захисту прав інших.

Враховуючи предмет та підстави пред`явленого позову, з метою сприяння виконанню завдання цивільного судочинства, суд вважає за необхідне роз`єднати позовні вимоги у самостійні провадження по кожному позивачу окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 188, 259 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати роз`єднати.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, яке розглянути у цьому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Здійснити виклик учасників справи на 20 травня 2024 року на 15 годину 30 хвилин.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати передати до канцелярії суду для виконання вимог ч. 6 ст. 188 ЦПК України для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати передати до канцелярії суду для виконання вимог ч. 6 ст. 188 ЦПК України для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_4 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Позовну заяву ОСОБА_4 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати передати до канцелярії суду для виконання вимог ч. 6 ст. 188 ЦПК України для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Позовну заяву ОСОБА_5 до Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати передати до канцелярії суду для виконання вимог ч. 6 ст. 188 ЦПК України для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 08 травня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко