Провадження № 2-др/522/83/24
УХВАЛА

21 травня 2024 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., дослідивши заяву представника ОСОБА_1 -адвокат Сокалюка Всеволода Петровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат відмовлено.

До суду 16.05.2024 року надійшла заява представника ОСОБА_1 -адвокат Сокалюка Всеволода Петровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат, згідно якої просив стягнути з позивачки на корить відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Зазначену заяву суддя отримала 20.05.2024 року.

Суд, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, встановив наступне.

Питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано ст.ст. 133, 137, 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2024 року представник відповідачки-адвокат Соколюк В.П. подав розрахунок судових витрат про стягнення 17 000 грн. (а.с. 150-153) з копіями договору № 248/23 від 19.06.2023 року про надання адвокатських послуг у цивільній справі № 522/10754/23, ордеру та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

14.03.2024 року суд постановив рішення по справі, проте судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за заявою представника відповідачки.

У відповідності до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Таким чином зазначена заява в частині стягнення судових витрат у розмірі 17 000 грн. підлягає розгляду в порядку ст. 270 ЦПК України.

Крім того у ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положення ч. 8 вказаної статті ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, подану після визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України граничного строку для її подання, тобто після закінчення судових дебатів та після ухвалення рішення по справі.

Отже, законодавцем чітко визначено строки подання стороною відповідних доказів про розмір витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, який становить 5 днів після ухвалення рішення.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України. В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України. Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259, п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 року у справі № 295/14777/20 прийшов до висновку, що апеляційний суд зробив правильний висновок про залишення заяви без розгляду, але помилився щодо мотивів такого залишення, оскільки послався на пропуск ним п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України для подання таких доказів. Правильним у такому разі є мотив про те, що заявник не дотримався процедури, визначеної частиною восьмою статті 141 ЦПК України, оскільки докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таких заяв та доказів під час дебатів подано не було.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат відмовлено. Повний текст рішення було складено 26.03.2024 року.

16.05.2024 року представник ОСОБА_1 -адвокат Сокалюк В.П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, згідно якої просив стягнути з позивачки на корить відповідачки витрати на правничу допомогу вже у розмірі 21 000 грн.

У ч. 1 ст. 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Разом з тим, заявником не додано до заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення додатково 4 000 грн., клопотання про поновлення процесуального строку подання заяви про розмір витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом даної справи, з обґрунтуванням причини пропуску такого строку та відповідні докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з відповідною заявою.

На підставі наведеного у відповідності до ч. 2 ст. 126 ЦПК України суд дійшов висновку про необхідність залишити заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення 4 000 грн. без розгляду у зв`язку з поданням її після закінчення процесуальних строків встановлених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 126, 133, 137, 141, 246, 258-261, 270, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти до провадження клопотання представника ОСОБА_1 -адвокат Сокалюка Всеволода Петровича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у розмірі 17 000 грн. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат.

Призначити розгляд заяви у судовому засіданні на 30 травня 2024 року о 12 год. 00 хв.

Судове засідання відбудеться в залі судових засідань №105 у приміщенні Приморського районного суду м.Одеси (вул.Балківська, 33, 1 поверх).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://pm.court.gov.ua/sud1522/.

Заяву представника ОСОБА_1 -адвокат Сокалюка Всеволода Петровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири та судових витрат - залишити без розгляду в частині судових витрат у розмірі 4 000 грн., у зв`язку з поданням після закінчення процесуальних строків встановлених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду в частині залишення без розгляду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 21.05.2024 року.

Суддя Л.В. Домусчі