ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/733/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/15386/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2023 року (ухвалене суддею Братасюком В.М.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Кредит Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Кредит Фінанс (далі - ТОВ Укр Кредит Фінанс) звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ Укр Кредит Фінанс зазначало, що 02.01.2022 року між сторонами (за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua) був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1013-1589, який був підписаний електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора А670.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 грн., (шляхом перерахування на його картковий рахунок) зі строком надання кредиту 300 днів, із застосуванням стандартної % ставки - 3,00 % в день (знижена ставка 2,00%), а позичальник зобов`язувався повернути кредит та внести плату за кредитом.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, проте відповідач, належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови договору через що утворилась загальна сума заборгованості - 136800 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 116800 грн.

З врахуванням вищезазначеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Укр Кредит Фінанс заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1013-1589 від 02 січня 2022 року у розмірі 136800 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Укр Кредит Фінанс судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду є незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Вказує на те, що розрахунок заборгованості, на які посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які зазначені в позові, а отже не є належним доказом існування боргу.

Крім цього вважає, що розрахунок заборгованості не є достатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки він є внутрішнім документом установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк та правильність нарахування відсотків позивачем.

Вважає, що надані паперові копії кредитного договору не можуть вважатись електронними документами (їх копіями) та лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється їх волевиявлення.

Посилається на те, що сума заборгованості за процентами нарахована поза межами строку дії договору.

Від представника позивача ТОВ Укр Кредит Фінанс Шевченко В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що згідно кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином.

Звертає увагу на те, що позичальник з метою укладення договору самостійно формує відповідну заявку на сайті позивача та вносить номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти.

Звертає увагу на те, що інформація щодо належності карткового рахунку відповідача є банківською таємницею установи банку, в якому було відкрито цей картковий рахунок.

Зазначає, що ТОВ Укр Кредит Фінанс не є банківською установою, а є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, які полягають у наданні коштів в позику, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1 є неможливим.

Вказує на те, що лист (довідка) АТ КБ ПриватБанк про перерахування коштів від ТОВ Укр Кредит Фінанс через систему LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року, є належним доказом перерахування кредитних коштів за кредитним договором №1013-1589 від 02.01.2022 року.

Звертає увагу на те, що проценти нараховувались протягом строку дії кредитного договору.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованими і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 3831-IX від 19.06.2024, який набрав чинності 19.07.2024 року, позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент відкриття апеляційного провадження), апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2022 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1013-1589 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А670.

Пунктом 1.2. зазначеного договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 11 днів; знижена % ставка - 2,00% в день; стандартна % ставка - 3,00% в день.

Згідно довідки, ТОВ Укр Кредит Фінанс здійснило видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1013-1589 від 02.01.2022 шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LIQPAY на картковий рахунок НОМЕР_1 у сумі 20 000 грн.

Згідно повідомлення АТ КБ ПриватБанк для ТОВ Укр Кредит Фінанс, від позивача № платежу через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 20000 грн. 02.01.2022 згідно договору № 1013-1589, на номер картки 4149*10.

Згідно довідки про укладений договір станом на 14.07.2023, складеної представником ТОВ Укр Кредит Фінанс, у відповідача наявна заборгованість у сумі 136800 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 116 800 грн.

Згідно з відомостями, що містяться у довідці про укладений договір, сформованій станом на 07.03.2023, кредитодавець нараховував процентну ставку у розмірі 2,0 % у періоди з 02.01.2022 по 23.01.2022, з 25.04.2022 по 25.07.2022, процентну ставку у розмірі 3,00 % у період з 24.01.2022 по 23.02.2022, з 26.07.2022 по 28.10.2022.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом не виконав, чим порушив права позивача.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір про відкриття кредитної лінії №1013-1589 від 02.01.2022 року містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А670, який було надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.

Крім цього, у вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.

Умови Договору про відкриття кредитної лінії №1013-1589 від 02.01.2022 року є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

Відтак колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення його виконання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення повернення позичальником позики визначено статтею 1050 ЦК України, згідно з частиною другою якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (на виплат), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вищевказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували наявний розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладений за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А670 та грошові кошти перераховані на належну відповідачу банківську карту, реквізити якої вводились самим позичальником на сайті позикодавця.

Відповідачем не долучено до апеляційної скарги доказів, які б свідчили про визнання вищевказаного кредитного договору недійсним на підставі рішення суду чи про звернення відповідача із відповідним позовом до суду.

Твердження апелянта про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно довідки, ТОВ Укр Кредит Фінанс здійснило видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1013-1589 від 02.01.2022 шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LIQPAY на картковий рахунок НОМЕР_1 у сумі 20000 грн.

Згідно повідомлення АТ КБ ПриватБанк для ТОВ Укр Кредит Фінанс, від позивача № платежу через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 20000 грн. 02.01.2022 згідно договору № 1013-1589, на номер картки 4149*10.

Колегія суддів вважає зазначені докази належними та такими, що підтверджують факт перерахування позичальнику на визначений ним рахунок кредитних коштів.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що боржник маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність відповідачу вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що проценти за користування кредитом нараховувались поза межами строку дії договору не знайшли свого підтвердження, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що таке нарахування здійснювалось в межах його строку.

Так, згідно кредитного договору, строк кредитування становив 300 календарних днів, а заявлений строк кредитування, який складав 11 календарних днів, це обраний позичальником в момент укладення договору строк користування кредитом за пільговою/зниженою процентною ставкою, тобто ці поняття (строк кредитування та заявлений строк кредитування) не є тотожними.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування розрахунку позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.