Справа № 214/6507/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що виникла по АДРЕСА_1 , за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії з період з 01.11.2021 по 30.06.2023 у сумі 6 566,76 грн., плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 у сумі 246,07 грн., а також за період з 01.01.2022 по 01.02.2022 інфляційні втрати у сумі 6,17 грн. та 3% річних у сумі 1,21 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобов`язань по оплаті за послуги з постачання теплової енергії на опалення місць загального користування допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Ухвалою від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Заочним рішенням суду від 15 січня 2024 року позов задоволено частково, стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку АДРЕСА_2 , за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 у сумі 6 566 гривень 76 коп., плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.06.2023 у сумі 246 гривень 07 коп., а також за період з 01.01.2022 по 01.02.2022 інфляційні втрати у сумі 6 гривень 17 коп. та 3% річних у сумі 1 гривня 21 коп. та у рівних частках у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору по 1 342 гривні 00 коп. з кожного

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року за заявою відповідача ОСОБА_2 скасовано заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2024 року у цивільній справі № 214/6507/23.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки відповідно до наданої бухгалтером групи по врегулюванню проблемної заборгованості довідки № 588 від 30.04.2024 та платіжним дорученням, долученим відповідачами до матеріалів справи, основна сума заборгованості відсутня та на теперішній час між сторонами відсутній предмет спору. При цьому посилалась на помилковість заявленого раніше стороною позивача клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору та просила в судовому засіданні стягнути з відповідачів судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти залишення позову без розгляду, але заперечував проти стягнення з нього судових витрат позивача, оскільки борг ним сплачено до винесення судом рішення, а про наявність як суми заборгованості, так і наміру подання позову до суду, АТ «Криворізька теплоцентраль» його не повідомляло, тому він був позбавлений вчасно сплатити заборгованість.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2023 року у справі № 683/1861/19 (провадження № 61-12483св22).

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації (постанова Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 449/1290/20 (провадження № 61-18698св21).

При цьому суд зазначає, що звернення із заявою про залишення позовної заяви без розгляду до початку розгляду справи по суті є правом позивача та унеможливлює вирішення спору по суті.

Ураховуючи викладене, оскільки заява про залишення позову без розгляду подана стороною позивача до початку розгляду справи по суті, з огляду на принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає можливим її задовольнити, залишивши позов без розгляду та роз`яснивши позивачу, що відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Крім того, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на викладене, залишаючи позов без розгляду на підставі відповідної заяви представника позивача, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для повернення судових витрат АТ «Криворізька теплоцентраль» що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 січня 2022 року у справі № 449/1290/20 (провадження № 61-18698св21).

Суд крім зазначеного також вважає необхідним роз`яснити, що Верховний Суду у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20) зазначив, що «правовий аналіз частини третьої статті 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат».

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання представника позивача частково.

Залишити без розгляду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

У задоволенні вимоги про відшкодування судових витрат - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2024 року.

Суддя А.В. Ткаченко