КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8375/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року місто Київ

справа № 761/44505/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Шимка Андрія Олександровича на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києваз позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив:

стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь страхове відшкодування в розмірі 56362,49 грн., а також пеню з прострочення страхової виплати в сумі 28181,24 грн., інфляційне збільшення в сумі 19444,84 грн., 3% річних в сумі 3877,43 грн. та витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 2100 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 53762,49 грн., пеню в розмірі 28181,24 грн., інфляційне збільшення в сумі 19444,84 грн., 3% річних в сумі 3877,43 грн., витрати на проведення оцінки в сумі 2100 грн., а всього стягнуто з відповідача на користь позивача 107366 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - Шимко А.О. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - Шимко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 32 000 грн. задовольнити.Додаткового прийняти по справі рішення, яким стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що з моменту подання позову, до моменту винесення рішення по справі (включаючи оскаржуване додаткове рішення) інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Шимко А.О. на підставі договору №61/21 від 11 серпня 2021 року.

Вказував, що на момент подання ОСОБА_1 позовної заяви до Шевченківського суду - грудень 2021 року, стороною позивача було надано суду орієнтовний розмір судових витрат, яких очікує понести позивач ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом його справи, а саме витрати на правову допомого адвоката Шимка А.О. згідно договору №61/21 від 11 серпня 2021 року у розмірі 8 000 грн. У тексті позовної заяви позивачем було зазначено, що остаточна сума витрат на адвоката буде надана згодом, що відповідає вимогам ч.1 ст.134 та ст.246 ЦПК України.

Зазначав, що повноваження адвоката Шимко A.О. у цивільному провадженні були підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги №1109452 від 06 грудня 2021 року виданого на підставі договору №61/21 від 11 серпня 2021 року.

Посилався на те, що у зв`язку із довготривалістю розгляду позовної заяви ОСОБА_1 (2 роки), апелянт очевидно і закономірно поніс додаткових витрат на адвоката Шимко А.О., у зв`язку з чим, стороною позивача після ухвалення рішення по справі було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме - стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу пов`язаної із розглядом даної справи у розмірі 32 000 грн.

Вказував, що у заяві про ухвалення додаткового рішення, сторона позивача надала до суду детальний перелік виконаних адвокатом Шимком А.О. послуг, які підтверджувалися зокрема актом приймання-передачі послуг від 06 грудня 2021 року, актом приймання-передачі послуг від 21 листопада 2023 року та розрахунком (описом) від 21 листопада 2023 року. Усі перелічені документи були невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги №61/21 від 11 серпня 2021 року.

Зазначав, що відсутність у матеріалах справи договору про надання правової допомоги, при наявності ордеру який було видано на підставі договору та який було прийнято судом, а також при наявності достатніх доказів на підтвердження виконаних представником робіт та розміру їх вартості не може бути вирішальним чинником для покладання такого фінансового тягаря на особу на користь якої було винесено рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції було надано представником позивача відповідь на відзив ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якій останній вказував на те, що головним аргументом відповідача проти апеляційної скарги позивача є те, що представником позивача було надано до матеріалів справи основний документ - договір №61/21 від 11 серпня 2021 року із порушенням процесуального строку. Зазначав, що увесь час з моменту подання позову до суду та до ухвалення рішення по справі інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Шимко на підставі договору №61/21 від 11 серпня 2021 року, жодних сумнівів щодо даного адвоката у суду першої інстанції не виникало. Вказував, що до апеляційної скарги було додано договір №61/21 від 11 серпня 2021 року.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи справі відсутній договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Шимко А.О.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві було зазначено, що станом на дату подання позовної заяви розмір судових витрат, яких поніс ОСОБА_1 становить 8000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 8000 грн. представником позивача надано копію акту приймання-передачі послуг від 06 грудня 2021 року.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Шимко А.О., на підтвердження повноважень якого матеріали справи містять ордер серії АІ №1109452 від 06 грудня 2021 року, в якому міститься посилання на договір №61/21 про надання правової допомоги від 06 грудня 2021 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

У відзиві на позовну заяву відповідач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» посилався на те, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача не було надано основного документу - договору, що підтверджує обсяг і вартість наданої правничої допомоги, а ордер не може підтверджувати даний факт. Вказував, що предмет спору є нескладним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, а тому відповідач вважає, що сума 8000 грн. є недоведеною, необгрунтованою і непропорційною предмету спору.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 53762,49 грн., пеню в розмірі 28181,24 грн., інфляційне збільшення в сумі 19444,84 грн., 3% річних в сумі 3877,43 грн., витрати на проведення оцінки в сумі 2100 грн., а всього стягнуто з відповідача на користь позивача 107 366 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - Шимко А.О. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано копії: акту приймання-передачі послуг від 21 листопада 2023 року на суму 24000 грн.; детального розрахунку (опис) до договору №61/21 про надання правової допомоги; акту приймання-передачі послуг від 06 грудня 2021 року на суму 8000 грн.

Згідно акту приймання-передачі послуг від 06 грудня 2021 року на виконання умов договору про надання правової допомоги виконавець адвокат Шимко А.О. здав, а замовник ОСОБА_1 прийняв такі послуги, а саме:

усна консультація щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»страхового відшкодування - 0,5 год., 500 грн.;

підготовка та подання 5 запитів - кожен по 0,4 год. та по 400 грн.;

підготовка та складання позовної заяви - 6 год., 5000 грн.;

подання позовної заяви до суду - 0,3 год., 200 грн.;

контроль руху справи у суді - 0,3 год., 300 грн., що разом становить 8000 грн.

Згідно акту приймання-передачі послуг від 21 листопада 2023 року на виконання умов договору про надання правової допомоги виконавець адвокат Шимко А.О. здав, а замовник ОСОБА_1 прийняв такі послуги, а саме:

ознайомлення з відзивом відповідача - 1 год., 1500 грн.;

консультація замовника щодо пояснень відповідача викладених у відзиві - 1 год., 1500 грн.;

підготовка та подання відповіді на відзив - 3,5 год., 5250 грн.;

представництво у судовому засіданні 30 серпня 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.;

представництво у судовому засіданні 31 жовтня 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.;

представництво у судовому засіданні 21 листопада 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.;

підготовка та складання клопотання про збільшення позовних вимог - 2 год., 3000 грн.;

підготовка та складання клопотання про зменшення позовних вимог - 1 год., 1500 грн., що разом становить 24000 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що стороною позивача було надано докази на підтвердження розміру та обсягу понесення витрат на правову допомогу.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Шимко А.О., а отже і відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Слід зазначити, що приписами п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Тобто, договір про надання правової допомоги є підставою для виконання адвокатом робіт в інтересах клієнта.

Адвокат зобов'язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого фіксованого розміру погодинних ставок адвокатів сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми погодинних ставок адвокатів зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

28 листопада 2023 року відповідачем через систему «Електронний суд» до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» просив зменшити витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що стороною позивача не було надано договір про надання правової допомоги, розмір витрат на правову допомогу є завищеним, а також враховуючи складність справи і необхідність виконаних у ній послуг, сума, заявлена до відшкодування у розмірі 32000 грн. є надмірною та неспівмірною.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у заяві представника позивача ОСОБА_1 - Шимка А.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000 грн. є завищеними.

У акті приймання-передачі послуг від 21 листопада 2023 року стороною позивача вказано, що: представництво інтересів у судовому засіданні 30 серпня 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.; у судовому засіданні 31 жовтня 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.; у судовому засіданні 21 листопада 2023 року - 2,5 год., 3750 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що судове засідання 30 серпня 2023 року тримало 9 хв., судове засідання 31 жовтня 2023 року тривало 45 хв., судове засідання 21 листопада 2023 року тривало 50 хв.

Колегія суддів критично оцінює витрачений представником позивача час на підготовку та складання клопотання про збільшення позовних вимог - 2 год., 3000 грн. та підготовку та складання клопотання про зменшення позовних вимог - 1 год., 1500 грн., оскільки це не вимагаловеликого обсягу юридичної й технічної роботи.

Таким чином, беручи до уваги заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 в суді першої інстанції, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачем в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - Шимка А.О. про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Шимка Андрія Олександровича - задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2023 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Шимка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: місто Київ, вул. Січових Стрільців, 40, на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: