Справа № 372/5691/23
Провадження № 2-457/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ленди С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

13.11.2023 року ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (далі відповідач, Козинська селищна рада), треті особи: Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області (далі третя особа-1, ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області), Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (далі третя особа-2, ДП «ЦДЗК»), у якому просить: визнати за позивачем право приватної власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,059 га, яка розташована на території Козинської селищної ради (Старобезрадичівської сільської ради) та надана позивачу на підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року (Державний акт на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 09.02.1991 року він є членом садівницького товариства «Енергетик»; як члену вказаного садівницького товариства позивачу надано земельну ділянку № 102 площею 0,06 га в Обухівському районі с. Старі Безрадичі.

На підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року позивачу надано у власність вищевказану земельну ділянку, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради для ведення садівництва.

Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414. Цим державним актом посвідчено право власності позивача на земельну ділянку площею 0,059 га для ведення садівництва.

Однак, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України та початком військових дій позивач був вимушений терміново виїхати (евакуюватись) з м. Києва, під час чого було втрачено Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,059 га для ведення садівництва в Обухівському районі с. Старі Безрадичі.

Внаслідок втрати зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю позивач звернувся до Старобезрадичівської сільської ради, однак отримав відмову. Відповідно до акту приймання-передачі від 27.04.2004 року Старобезрадичівська сільська рада в особі сільського землевпорядника ОСОБА_3 передала в Обухівський районний відділ Державного підприємства Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру при Держкомземі в особі начальника ОСОБА_4 . книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю і постійного користування землею.

Правонаступником Старобезрадичівської сільської ради є відповідач - Козинська селищна рада.

У подальшому позивач звернувся до ДП «ЦДЗК», яке надало відповідь від 23.12.2021 року, що другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію, у зв`язку з чим Центр ДЗК не може надати копії запитуваних позивачем документів.

З відповіді архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації вбачається, що рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки не виявлено в архівних документах фонду Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів за 1995 рік.

Отже, позивач не має можливості отримати дублікат вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання права власності позивача на спірну земельну ділянку в судовому порядку через втрату ним документа, що засвідчує це право власності позивача.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 328, 345, 373, 374, 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до Козинської селищної ради, треті особи: ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, ДП «ЦДЗК», про визнання права власності залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2023 року прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у справі за вказаним позовом та призначено у справі підготовче судове засідання на 22.12.2023 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2024 року витребувано у Козинської селищної ради Обухівського району Київської області: рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,059 га, яка розташована на території Козинської селищної ради (Старобезрадичівської сільської ради); Державний акт на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, виданий громадянину України ОСОБА_2 , площею 0,059 га, для ведення садівництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.03.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради, треті особи: ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, ДП «ЦДЗК», про визнання права власності та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 22.04.2024 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем копії рішення Старобезрадичівської сільської Ради народних депутатів Обухівського району «Про затвердження матеріалів інвентаризації і передачу земельних ділянок у приватну власність» від 20.07.1995 року затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок с/т «Енергетик», проведеної МП «Кадастр», та передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки членам с/т «Енергетик».

Згідно з наданою позивачем копією Державного акту на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414, виданого громадянину України ОСОБА_2 на підставі рішення Старобезрадичівської сільської Ради народних депутатів від 20.07.1995 року, ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,059 га в межах згідно з планом, розташована на території Старобезрадичівської сільради, для ведення садівництва.

Відповідно до наданої позивачем копії акту прийому-передачі від 27.04.2004 року Обухівський районний відділ Державного підприємства Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру при Держкомземі в особі начальника ОСОБА_4 прийняв, а Старобезрадичівська сільська рада в особі сільського землевпорядника ОСОБА_3 передала книги реєстрації державних актів на право приватної власності земельних ділянок для зберігання та внесення записів.

Згідно з копією листа-відповіді ДП «ЦДЗК» від 23.12.2021 року № 5/3964 на адвокатський запит адвоката Руслана Іванюка від 15.12.2021 року повідомлено, що другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію, з огляду на що Центр ДЗК не може надати копії запитуваних адвокатом документів.

З копії листа архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 10.12.2021 року № 05-05/610 вбачається, що рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки не виявлено в архівних документах фонду Старобезрадичівської сільської ради за 1995 рік.

Згідно з листом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 13.03.2024 року № 970/09-06/14-2024 відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Старобезрадичівську сільську раду Обухівського району Київської області припинено 10.08.2022 року; всі рішення сесій та виконкому Старобезрадичівської сільської ради та документація, яка відповідно до норм чинного законодавства має тривалий термін зберігання, передані на зберігання до Архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації. Також, передані на зберігання до Обухівського територіального органу Державного комітету із земельних ресурсів другі примірники виданих Старобезрадичівською сільською радою державних актів і примірники укладених договорів оренди землі, книги їх реєстрації з метою забезпечення захисту прав землевласників та землекористувачів, достовірності єдиної інформаційної бази правовстановлюючих документів на землю. Отже, для отримання відповідних документів позивачу необхідно звернутись до Архівного відділу Обухівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області.

Відповідно до листа Архівного відділу Обухівської районної військової адміністрації Київської області від 08.04.2024 року № 05-02/266 у документах архівного фонду № Р-68 «Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області» за 1995 рік рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки відсутнє; у документах архівного фонду № Р-68 «Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області» за 1995 рік протоколи сесії, засідання виконкому або рішення сільської ради від 20.07.1995 року відсутні, на зберігання не надходили.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, за приписами вказаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить на підставі ст. 392 ЦК України визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,059 га, яка розташована на території Козинської селищної ради (Старобезрадичівської сільської ради) та надана позивачу на підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 20.07.1995 року, у зв`язку з втратою позивачем документа, який засвідчує його право власності, а саме, Державного акту на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414.

З огляду на положення ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси позивача, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав втрати позивачем документа, який засвідчує його право власності на цей об`єкт.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Процесуальний закон визначає позивачами осіб, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його цивільні права та інтереси. Відповідач є стороною у цивільному процесі та учасником справи у зв`язку з позовними вимогами, які пред`являються до нього позивачем.

Відповідачем у спорі про визнання права власності є будь-яка особа, яка оспорює або не визнає право позивача здійснювати правомочності власника майна, або така особа, що має до цього майна власний інтерес.

У разі втрати документа, який засвідчує право власності, позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності.

У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа.

Разом з тим, матеріали справи не містять фактів, що відповідач - Козинська селищна рада порушує, не визнає чи оспорює право власності позивача, ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,059 га, розташовану на території Козинської селищної ради (Старобезрадичівської сільської ради).

У поданій до суду 23.02.2024 року заяві Козинська селищна рада Обухівського району Київської області просить проводити розгляд даної справи за відсутності її представника, а при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відзив на позовну заяву, заперечення проти позовних вимог відповідач до суду не подав.

Позивачем також не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його права власника вказаної земельної ділянки іншими особами. Отже, спору про право не існує.

Матеріали справи також не містять підтверджених належними доказами доводів позивача, що він не зміг реалізувати своє право на володіння, користування та/або розпорядження спірною земельною ділянкою через відсутність документа, який засвідчує його право власності, а саме, Державного акту на право приватної власності на землю, зокрема, отримав відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку на підставі ст. 392 ЦК України, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника спірного нерухомого майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутність Державного акту на право приватної власності на землю перешкоджає у реалізації позивачем права на володіння, користування та/або розпорядження спірною земельною ділянкою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року у справі № 905/494/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та посилаючись на втрату ним Державного акту на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414, не надав доказів щодо здійснення ним публікації оголошення про втрату оригіналу документа в засобах масової інформації та звернення до поліції із заявою про те, що оригінал документа втрачений.

Крім зазначеного, позивачем додано до позову копії документів, на яких міститься напис адвоката Іванюка Р.В.: «Згідно з оригіналом».

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, вбачається, що оригінали доданих до позову документів не знаходяться у позивача.

Зокрема, у позовній заяві позивач наголошує, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 414, позивачем втрачено.

Відтак, додані позивачем до позовної заяви копії документів не можна вважати належним чином засвідченими копіями, отже, суд ставить під сумнів відповідність поданих копій, зокрема, Державного акту на право приватної власності на землю від 20.09.1995 року, оригіналам, тому суд не бере такі докази до уваги та не вважає їх допустимими.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на зазначене, суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, а відтак, про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 48, 49, 76-81, 95, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Козинської селищної ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», про визнання права власності, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків