Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анни Кривенької, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом заявниця просила стягнути з відповідачки безпідставно набуті кошти. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Позивачка перерахувала відповідачці кошти, як гарантію у майбутньому виконання зобов`язання щодо оплати послуг. Однак, з відповідачкою не укладалось будь-яких домовленостей і не надано ніяких послуг у зв`язку із чим і заявлено даний позов.

Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, однак у подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав і просив повністю задовольнити.

Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував заявлені вимоги у повному обсязі. У обґрунтування власної позиції суду повідомив наступне. Дійсно, між сторонами були перемовини і досягнуто домовленість щодо виконання робіт з надання послуг зі створення програмного забезпечення. Частину робіт відповідачкою виконано за що було проведено оплату. Позивачку не влаштувало спосіб виконання наданих послуг у зв`язку із чим вона ініціювала розірвання домовленостей і повернення коштів. Суть робіт полягали у тому, що позивачка працювала з програмним забезпеченням розробленим на рф, яке після повномасштабного вторгнення опинились під санкціями і були заблоковані. Позивачка намагалась створити клон такої програми за допомогою послуг відповідачки, але отримувані результати її не влаштовували.

Заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи.

18 та 25 травня 2023 року позивачка двома платежами перерахувала відповідачці грошові кошти на загальну суму 22 500 (4,5 + 18) гривень.

22 червня 2023 року почато переписку у месенджері між сторонами. Останнє повідомлення датоване 3 липня 2023 року. Зміст переписки, що не оскаржувався сторонами, як такий, який відбувався між сторонами про наступне. Позивачка роз`яснювала, який програмний продукт їй був необхідний. Відповідачка показувала результати проведеної роботи. Позивачка, у свою чергу, вказувала на недоліки проведених робіт і свої побажання щодо цього. Наостанок просила припинити співробітництво і повернути кошти.

1 червня 2023 року відповідачкою створено акт виконаних робіт з надання послуг позивачці на загальну суму 22 500 гривень. Акт не містить підпису замовника.

3 серпня 2023 року позивачка звернулась до відповідачки із вимогою про повернення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 22,5 тисячі гривень, оскільки вони перераховані помилково і жодних договірних відносин між сторонами не досягнуто.

26 квітня 2024 року відповідачка подала податкову декларацію із зазначенням отриманого прибутку у розмірі 22 500 гривень, які, як пояснив її представник у судовому засіданні, отримано від позивачки.

Проаналізувавши фактичні обставини справи і норми законодавства, якими врегульовано правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Суд не погоджується з доводами позивачки і її представника щодо юридичної кваліфікації правовідносин між сторонами. Так, суд не вважає, що між сторонами не існувало будь-яких домовленостей, а звідси згадувані кошти перераховано випадково. Навпроти надані сторонами і досліджені судом матеріали свідчать про досягнення домовленостей щодо виконання відповідачкою послуг зі створення програмного забезпечення. На позивачку, у свою чергу, покладався обов`язок щодо їх оплати, що і було проведено. Тим самим, суд погоджується з позицією відповідачки і її представника, оскільки вона підтверджується дослідженими матеріалами. За таких обставин, не має підстав вважати, що перераховані позивачкою і отримані відповідачкою кошти є безпідставно набутими. Так, зміст досліджених між сторонами перемовин, свідчить про виконання відповідачкою зобов`язань щодо створення програмного забезпечення. Позивачка же коректувала даний процес. Проміжний результат не влаштовував позивачку, що і стало причиною ініціювання даного судового провадження. Однак, у жодному разі досліджені матеріали не вказують на випадковому, як зазначено у досудових документах і безпідставному перерахуванні коштів. Тим більше, авансовий платіж, як повідомив представник позивачки у судовому засіданні, спростовує випадковість або безпідставність отримання коштів відповідачкою.

Кількість перерахувань коштів спростовує доводи позивачки про випадковість зарахування коштів на рахунок відповідачки.

Матеріальним законом правовідносини між сторонами врегульовано ст. 1212 ЦК України, якою визначено наступне Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Приймаючи рішення у даному обсязі, суд вирішує стягнути з позивачки на користь відповідачки судові витрати за розгляд даної справи і направлені на надання правничих послуг. Відповідачкою заявлено судових витрат у розмірі 6 тисяч гривень. Позивачка у особі представника просила зменшити розмір витрат.

Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, серед іншого, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання судових витрат відповідачки за правничу допомогу, суд вирішує їх стягнути частково з огляду на наступне

Судом встановлено, що представниками обох сторін дотримані вимоги процесуального закону, щодо порядку та обсягу подання заяви про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи на оплату правничої допомоги та заяви про їх зменшення.

За таких обставин, суд вважає, що заявлені представником відповідачки судові витрати пов`язані з розглядом справи та направлені на оплату послуг наданої правничої допомоги в розмірі 6 тисяч гривень є не співмірними із складністю справи й обсягом робіт виконаним адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, значенням справи для сторони. За таких обставин, на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України, наявні підстави для зменшення судових витрат за клопотанням позивачки.

Витрати позивачки подальшому розподілу не підлягають. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , номер платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 20 травня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко