ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/607/24 Справа № 209/321/22 Головуючий у першій інстанції: Юрченко І. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год. 34 хв. у м. Кам`янське Дніпропетровської області на 151 км ПК7 перегону Кам`янське-Пасажирське-Воскобійня поїзд № 6037 (ЕРІ № 237) скоїв наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих травм помер. За фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1172 від 12.10.2020 року, смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від зіткнення з поїздом або іншим залізничним транспортним засобом. Позивач - дружина загиблого, втратила чоловіка, близьку людину, з якою вона щасливо жила однією сім`єю. Раптовою смертю ОСОБА_2 було повністю зруйновано важливий життєвий зв`язок. Відновити попередній стан неможливо, оскільки загибель чоловіка є невідворотною подією. Позивач позбавлена можливості розраховувати на підтримку та допомогу чоловіка, адже крім моральної допомоги, він забезпечував її матеріально. На момент ДТП позивачка була домогосподаркою та ніде не працювала. Загиблий отримував пенсію, адже після повернення з зони АТО залишився інвалідом. В день ДТП він саме повертався з чергового огляду МСЕК з міста Дніпродзержинськ, сказав дружині телефоном, що поспішає додому, але дорогою загинув під потягом. Подружжя разом займалося домашнім господарством, незадовго до ДТП купили трактор та планували самостійно обробляти велику земельну ділянку, займатися сільським господарством. Внаслідок втрати чоловіка позивачка залишилася позбавленою будь-яких засобів для існування, адже пенсію за віком вона ще не отримує, самостійно вести домашнє господарство їй було дуже важко та вона змушена була його позбавитися, а знайти роботу у селі не вдалося. На даний момент ОСОБА_1 змушена їздити на підробітки до міста Дніпра та працювати продавчинею. Позивач була не готова до таких докорінних змін у житті та зазнала сильного стресу. Позивачка також позбавлена можливості розраховувати на підтримку і допомогу чоловіка і в майбутньому, оскільки в похилому віці, вона залишилася жити сама з усіма відповідними наслідками. Після смерті чоловіка вона втратила можливість святкувати по-сімейному різні події та свята, адже досі не може оговтатися після пережитого стресу. Крім втрат, пов`язаних із позбавленням допомоги, матеріальної підтримки та виникнення додаткових обов`язків, Позивач втратила особистісне - чоловіка, якого любила, людину з якою можна говорити та проводити разом час, а також робити інші сімейні справи. Необхідність організовувати поховання власного чоловіка, завдала додаткових страждань позивачці. На даний момент ОСОБА_1 займається організацією виготовлення та встановлення пам`ятника загиблому та змушена знову проживати всі негативні емоції, пов`язані з втратою чоловіка. Щодо характеру та обсягу страждань - емоції пов`язані зі смертю є особливими емоціями, які неможливо порівняти з будь-якими іншими стражданнями через їх глибину і тяжкість. Страждання позивача, пов`язані зі смертю чоловіка, є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата рідної людини є непоправною подією в житті її родини. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь 250000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю, - задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 - 200000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір на користь держави в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год. 33 хв. у м. Кам`янське Дніпропетровської області на 151 км ПК7 перегону Кам`янське-Пасажирське-Воскобійня поїзд №6037 (ЕРІ №237) скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок отриманих травм помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.10.2020 року, виданим Криничанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, померлий ОСОБА_2 був чоловіком позивачки ОСОБА_1 (а.с. 17).

З листа АТ "Укрзалізниця" №Ц-5-88/5894-21 від 30.11.2021 вбачається, що електропоїзд серії ЕР1 №237 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Дніпро» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». ОСОБА_4 працює у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Дніпро» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніст електропоїзда з 2017 року по теперішній час, а отже перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 9).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1172 від 12 жовтня 2020 року смерть ОСОБА_2 настала внаслідок зіткнення з поїздом або іншим залізничним транспортним засобом (а.с 11-12).

Відповідно до акту службового розслідування аварії від 16.10.2020, об`єкти залізничного транспорту на момент аварії знаходились в справному стані, відповідно до нормативних документів. Дії локомотивної бригади визнано вірними та оперативними. В даному випадку вини працівників регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" не вбачається. Травмування ОСОБА_2 сталась через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України" (а.с. 75-76).

За фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за №0001388 від 09.10.2020.

31.05.2021 року слідчим СВ Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області Харченко К.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001388 від 09.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 93).

Згідно висновку експерта №1172-Е від 21.10.2020, смерть ОСОБА_2 настала від сумісної тупої травми тіла з чисельними переломами кісток тіла та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку, про що свідчить наявність ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.с. 94-97).

Статтею 3 Конституції України, передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, відповідно до статті 1168 ЦК України, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від наявності його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3, 9, 17-1 постанов Пленуму №4 ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок його необережності, а саме порушення загиблим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України.

Верховний Суд у своїй постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого.

Разом з тим відсутність вини водія потяга та закриття кримінального провадження за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачці моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини), що узгоджується з позицією ВС, викладеною в постанові від 21.04.2021 року у справі № 450/4163/18.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який загинув від зіткнення з потягом; враховуючи вимоги розумності, виваженості, співмірності та справедливості, глибину та тривалість моральних страждань, які ОСОБА_1 , зазнала внаслідок смерті її чоловіка, характер та тривалість її немайнових втрат, які зруйнували нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 200000,00 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка.

Суд першої інстанції дав належну оцінку подіям і обставинам, які відбулись під час зіткнення з потягом, а саме: спричинення позивачу моральних страждань загибеллю чоловіка; вина потерпілого у нехтуванні правилами поводження на залізничному транспорті; фактична неможливість уникнення наїзду на потерпілого потягом, тобто відсутність вини машиніста потягу у наїзді на потерпілого.

Посилання апелянта на те, що позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів психологічних страждань з приводу гибелі чоловіка є безпідставними, оскільки сам факт загибелі чоловіка для позивача є моральним стражданням.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Смерть рідної людини - це невідновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Доводи апелянта щодо його скрутного фінансового становища внаслідок введення воєнного стану в країні не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо розміру моральної шкоди, яка стягнута на користь позивача у зв`язку зі смертю чоловіка.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 03 травня 2024 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова