АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

м. Чернівці

справа № 717/32/24

провадження 822/417/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 березня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Телешман О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу в сторін народилася дитина: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається на те, що дочка має хронічне захворювання хребта, що підтверджується заключенням та рекомендацією лікаря. На виконання рекомендацій лікаря дитина проходила курси лікування та реабілітації в приватному підприємстві медичний центр «Меднеан», в результаті чого є прогрес та покращення здоров`я дочки. Позивачка самостійно несе витрати по оплаті даного лікування. Не всі послуги з наданого акта від 25.04.2023 року №25-04/23 були предметом розгляду під час справи № 717/15050/23, тому відповідач має оплатити також частину тих витрат, які зазначені в даному документі.

Також дочка сторін навчається у вищому навчальному закладі і позивачка самостійно оплатила навчання дочки в сумі 13600 гривень.

У добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Таким чином, загальна сума коштів, яка повинна бути стягнута з відповідача на її користь: на лікування дитини становить 11 247 гривень 50 коп; на навчання дитини 6800 гривень.

Просить суд, стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4 в розмірі 18047 гривень 50коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6800 гривень додаткових витрат на навчання дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем частково доведено та обґрунтовано свої позовні вимоги в розмірі 6800 гривень. Відмовляючи в решті позовних вимог суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач не довела, що дитина потребувала вказаного лікування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 березня 2024 року скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення є необґрунтованим.

Зокрема, зазначає, що нею на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дитини надано належні докази на підтвердження всіх обставин викладених в позові. Докази, які подані до суду першої інстанції в сукупності свідчать про те, що позивачем понесено додаткові витрати на дитину.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кельменецького районного суду по справі №717/1344/18 від 19 листопада 2018 року, яким змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 та користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , згідно рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі №2-545/12 від 11 жовтня 2012 року. З відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Відповідач регулярно сплачував аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09 лютого 2023 року та від 09 лютого 2024 року за АСВП №58141392.

Дитина ОСОБА_4 перебувала на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні в ПП МЦ "МЕДНЕАН" в період з 03 жовтня 2023 по 18 жовтня 2023 року із діагнозом сколіоз ІІІ ст., що підтверджується довідкою №0370 від 18 жовтня 2023 року, виданою ПП Медичним центром "МЕДНЕАН".

Між Чернівецьким національним університетом імені Ю.Федьковича та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір № 22-5 від 08 серпня 2023 року та договір про навчання у закладі вищої освіти №22-10/23 від 08 серпня 2023 року, із змісту яких вбачається, що дитина навчається у закладі вищої освіти та позивачка ОСОБА_1 сплатила за навчання 13600 гривень.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18 та в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, стягнувши підтверджені понесені позивачем додаткові витрати, пов`язані з навчанням ОСОБА_4 , у розмірі 6800 гривень.

Щодо позовних вимог та доводів апеляційної скарги про те, що апелянтом на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дитини надано належні докази на підтвердження всіх обставин, викладених в позові, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, відповідно до довідки від 23 вересня 2023 року лікаря ОСОБА_5 ОСОБА_4 встановлено діагноз сколіоз ІІ ст.

У вказаній довідці лікар рекомендував неповнолітній ОСОБА_4 масаж та лікувальну фізкультуру.

Відповідно до довідки № 0370 від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_4 перебувала на амбулаторному (стаціонарному) лікуванні в ПП МЦ "МЕДНЕАН", в період з 03 жовтня 2023 по 18 жовтня 2023 року, із діагнозом сколіоз ІІІ ст.

Відповідно до акту наданих послуг, у вказані установі, ОСОБА_4 надано наступні послуги: ударно-хвильова терапія+кріо терапія; пасивна механізована кінезотерапія, пасивна кінезотерапія; ультразвукова терапія; електротерапія; активна кінезотерапія; мануальна терапія; віброплатформа.

Суд першої інстанції дослідив надані позивачкою довідки, частина із яких є нечитабельною, медичні призначення лікаря та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані витрати на лікування Філіпчук у ПП МУ «МЕДНЕАН» не підтверджується відповідними призначеннями лікарів, а відтак відсутні належні докази, що вони є додатковими витратами, оскільки такі процедури (послуги) відсутні у лікарських рекомендаціях.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна