Справа №534/1528/21
Провадження №2/534/173/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 рокум. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозов В.Ю., за участі секретаря судового засідання Хвіст Т.В., представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Коваленко Віктор Володимирович про визнання правочину недійсним,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати договір дарування 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений 10.06.2021 р. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Коваленко Віктором Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 1156, недійсним.

Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що в період з 03.06.2021 по 11.06.2021 позивач перебував на лікуванні у стаціонарі в кардіологічному відділенні КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні». 04.06.2021 до позивача звернувся його онук відповідач з пропозицією укласти договір довічного утримання, взамін позивач повинен був залишити свою частку житлового будинку.

04.06.2021 між сторонами не було укладено договору, а була завірена приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу довіреність на ім`я ОСОБА_6 на представництво інтересів позивача перед третіми особами.

10.06.2021 позивачу стало відомо, що ОСОБА_6 на підставі зазначеної довіреності відчужила відповідачу ОСОБА_4 за договором дарування належний позивачу ОСОБА_5 житловий будинок.

Таким чином позивач вважає, що спірний договір дарування був вчинений в результаті змови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з метою безоплатного заволодіння майном позивача.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Коваленка В.В.

Ухвалою суду від 19.11.2021 позовна заява ОСОБА_5 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження та задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 06.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 22.11.2022 провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 за актовим записом № 620 від 03.09.2022. (а.с. 82)

13.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання про поновлення провадження та заміну померлого позивача його правонаступниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 1377, довідкою № 63/02-14 від 07.03.2023 виданою приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67209576 від 09.11.202. (а.с. 99-100)

Ухвалою суду від 30.03.2023 провадження у справі поновлено та замінено позивача його правонаступниками.

10.05.2023 представником позивачів подано клопотання про повернення розгляду справи до стадії підготовчого провадження та зміну підстав позову.

Ухвалою суду від 15.08.2023 клопотання представника позивачів задоволено повністю та здійснено перехід зі стадії судового розгляду до підготовчого провадження.

У судовому засіданні 05.12.2023 представником позивачів підтримано клопотання про зміну підстав позову та виключення співвідповідача ОСОБА_6 як неналежного. Просив суд призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 05.12.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

06.03.2024 у судовому засіданні представник позивачів позовну заяву підтримав повністю та просив суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв.

Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Коваленко В.В. направив до суду заяву в якій прохав розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що первісному позивачу на праві власності належав будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. (а.с. 7-9, 14)

Факт перебування у лікарні первісного позивача у період вчинення правочину підтверджується випискою № 1742 від 11.06.2021. (а.с. 10)

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 45400171 від 17.08.2021 (а.с. 11) була зареєстрована та прийнята заява про відміну довіреності на підставі якої було відчужено ОСОБА_4 житлового будинку, з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру № 271083449 від 18.08.2021. (а.с. 12-13)

На виконання ухвали суду від 19.11.2021 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області надав копію договору дарування частки житлового будинку від 10.06.2021 № 1156 та інші копії підтверджуючих документів, що підтверджують факт вчинення спірного правочину. (а.с. 28-45)

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин, недійсність якого встановлена законом є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Суд звертає свою увагу на правові висновки викладені у постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 759/17065/14-ц від 03.10.2018 «Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

Аналіз статті 229 ЦК України дозволяє стверджувати, що під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення.

Під природою правочину слід розуміти сутність правочину, яка дозволяє відмежувати його від інших правочинів. Причому природа правочину охоплюватиме собою його характеристику з позицій:

а) оплатності або безоплатності (наприклад, особа вважала, що укладає договір довічного утримання, а насправді уклала договір дарування);

б) правових наслідків його вчинення (наприклад, особа вважала, що укладає договір комісії, а насправді це був договір купівлі-продажу з відстроченням платежу).»

Також суд звертає увагу на правові висновки зазначені у постанові ВС у справі № 161/17523/16-ц від 15.09.2021 «Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16 дійшов висновку, що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які засвідчують існування помилки, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно мала місце і вона має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі (іншому житлі) після укладення договору дарування.

Виключно у разі встановлення цих обставин правила частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.»

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 12, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Коваленко Віктор Володимирович про визнання правочину недійсним задовільнити повністю.

Визнати договір дарування 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений 10.06.2021 р. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Коваленко Віктором Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за № 1156, недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування третьої особи: ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 .

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду

Повне ім`я позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Повне ім`я позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ