Справа № 495/9064/21
№ провадження 2/495/517/2024
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 квітня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С., Саханова О.А., Мельник Ю.В., Лазукіної А.І.,

справа № 495/9064/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

представника відповідача Черняковського А,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03 листопада 2021 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 68951,80 грн; грошові кошти у розмірі 3500 грн. за проведення висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2020 року приблизно о 11-45 год. сталася ДТП.

02.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено постанову, відповідно до якої провадження по справі № 495/5451/20 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

05.10.2021 року прийнято постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, якою визнано ОСОБА_2 винним у здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн на користь держави.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на момент вчинення ДТП була застрахована у ТОВ «Страхова компанія «Гардіан».

Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку та вартості КТЗ з урахуванням фактичного зносу, викладеного у Висновку № 06/02-21 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу ВМW 530D, д.н.з НОМЕР_1 , в результаті пошкодження при ДТП, яка мала місце 06.09.2020 року становить 68 951,80 грн.

За проведення визначення вартості матеріального збитку він сплатив 3500 грн, згідно квитанції № 215 від 23.10.2021 року.

За таких обставин, позивач і звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Не погодившись з заявленими вимогами позивача, від представника відповідача 03.12.2021 року надійшов письмовий відзив, згідно якого вказує, що процедурно потерпілим було порушено порядок визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, адже за вимогами Закону № 1961 страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники, страховиком, МТСБУ та потерпілим також можуть залучатись аварійні комісари, експерти та юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

На виконання п.34.4. ст. 34 ЗУ № 1961, аварійним комісаром ОСОБА_3 було складено аварійний сертифікат про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, де вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 26 497,90 грн. Розмір франшизи 2600 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування складатиме 26497,9-2600=23897,90 грн.

26 серпня 2022 року, 02 вересня 2022 року від представника відповідача надійшли пояснення, відповідно до яких зазначив, що у відзиві на позовну заяву, згідно приписів ст. 93 ЦПК України, відповідачем було поставлено Позивачеві запитання стосовно технічного стану ТЗ «ВМW 530D д.р.н. НОМЕР_1 на момент розгляду дійсної справи.

Лише 22.08.2022р. на адресу Відповідача надійшли відповіді на вищезазначені запитання, у яких Позивач повідомив, що на момент розгляду дійсної справи у Білгород -Дністровському міськрайонному суді Одеської області, ТЗ «ВМW 530D д.р.н. НОМЕР_1 відремонтований Позивачем за власний рахунок.

Вважає за необхідне наголосити, що дана обставина має критичне значення для законного вирішення дійсної справи, оскільки при встановленні факту проведення ремонту пошкодженого автомобіля, будь-яке автотоварознавче дослідження, у тому числі судова експертиза, втрачає статус належного доказу розміру заподіяних збитків.

У такому разі, визначальними доказами слугують виключно розрахункові документи (фіскальні чеки, товарні чеки, квитанції, тощо), у яких відображено розмір реально понесених позивачем витрат.

Саме такий правовий висновок був сформований Верховним Судом за результатами розгляду справи № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687 св18) від 30 жовтня 2019 року.

Вважає за необхідне навести витяг із постанови: «Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно - реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних за відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.».

«Доводи заявника про те, що на підтвердження розміру завданих збитків він подав висновок науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України в Київській області № 19 від 31 травня 2010 року, який відповідачами не спростований і може покладатися в основу судового рішення, касаційний суд відхиляє.

Судами встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz 220E, номерний знак НОМЕР 1, фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реальних витрачених матеріалів і проведених робіт.

У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем».

«Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля марки Mercedes-Benz 220E, номерний знак НОМЕР НОМЕР_2 , і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягнені відповідного відшкодування.».

Зауважує, що Велика Палата Верховного Суду не відступала від правової позиції ВС, відображеній у постанові від 30 жовтня 2019 року по справі 753/19288/14-ц, а отже станом на сьогоднішній день дана правова позиція є чинною та зберігає свою юридичну силу.

В свою чергу, у дійсній справі вимоги Позивача ґрунтуються виключно на висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 106/02-21 від 03.03.2021р. однак, Висновок № 106/02-21, як і будь-яке інше автотоварознавче дослідження, є лише попередньою оцінкою можливих витрат.

Натомість, Позивач вже здійснив відновлювальний ремонт ТЗ «BMW 530D», д.р.н. НОМЕР_1 та, відповідно, поніс реальні витрати, розмір яких ані Відповідачеві, ані Суду невідомий.

За наведених обставин, позовні вимоги, заявлені до Відповідача, є недоведеними за допомогою належних та допустимих засобів доказування, а отже, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

05 листопада 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого її розгляду.

06 грудня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволені.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви не з`явилися, повідомлялися неодноразово належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, звертаючи увагу на їх необґрунтованість та недоведеність позивачем.

Зі згоди представника відповідача, суд закінчує розгляд справи за відсутність належним чином повідомленого позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що дійсно за обставинами події, 06.09.2020 року приблизно об 11 год. 45 хв., ОСОБА_1 у м. Білгород-Дністровському по вул. Перемоги, керував автомобілем ВМW, д/з НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території ТЦ «АТБ» не надав перевагу в русі автомобілю «MITSUBISHI», д/з НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та повертав наліво в ТЦ «АТБ», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Разом з тим, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом було встановлено, що відповідно до схеми ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення, ширина в`їзду на прилеглу територію /автостоянка ТЦ «АТБ» складає 17 метрів, що складає 8,5 метрів дороги для водіїв, які виїжджають та заїжджають на прилеглу територію ТЦ «АТБ».

У зв`язку з тим, що на даній ділянці дороги відсутня розмітка, то водій який здійснював поворот наліво повинен зайняти положення для здійснення повороту таке, щоб не опинитися на зустрічній смузі.

Відповідно до схеми ДТП до протоколу про адміністративні правопорушення, вбачається, що водій автомобіля «MITSUBISHI» при здійснені повороту ліворуч на стоянку «АТБ» не виконав правила проїзду перехрестя , а саме відповідно до схеми ДТП здійснював поворот з виїздом на смугу зустрічного транспорту, що підтверджується замірами, які зроблені співробітниками поліції.

Таким чином, з матеріалів адміністративної справи, а також з поданих доказів судом констатована відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі № 495/5451/20 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито.

Надалі, Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18.08.2021 року у справі № 495/3433/21, визнано протиправною бездіяльність Білгород-Дністровського РВП ГУНПУ щодо не розгляду звернень ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП; зобов`язано Білгород-Дністровський районний відділ поліції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.10.2021 року у справі № 495/8200/21, визнано ОСОБА_2 , винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. на користь держави.

Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника КТЗ «MITSUBISHI», д/з ВН43-92ВС була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», що підтверджується копією Полісу № АО/2599080 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн.

Згідно Висновку та Звіту щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 03.03.2021 року за № 106/02-21, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля BMW 530 D, р.н НОМЕР_1 становить: 68 951,80 грн. Вартість матеріального збитку без урахування ПДВ завданого власнику автомобіля BMW 530 D, р.н. НОМЕР_1 становить 61 516,32 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 215 від 23.10.2021 року, за визначення вартості матеріального збитку власнику автомобіля BMW 530 D, р.н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 сплатив 3500 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2021 року аварійним комісаром ОСОБА_3 було складено аварійний сертифікат № 15- D/82/7 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 29 925,88 /з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали/; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ визначена у розмірі 26497,90 грн.

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ BMW 530 D/ державний номер НОМЕР_1 /, внаслідок ДТП станом на 30.01.2021 року складає 29 925,88 грн.

Статус аварійного комісара визначено Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою КМУ від 05.01.1998 №8.

Крім того, за наданих доказів підрозділів Полісу № АО/2599080, вбачається, що розмір франшизи під час укладання відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складав 2600 грн.

13.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про ДТП, а 02.02.2021 року надав заяву про виплату страхового відшкодування.

Під час судового розгляду справи позивачем надана відповідь на запитання відповідача вказані у відзиві, відповідно до яких позивач зазначив, що даний автомобіль потрібен йому та членам родини як засіб для пересування, так як він має на утриманні двох дітей. В березні 2021 року він самостійно за власні кошти замінив пошкоджені частини автомобіля, з метою безпечної експлуатації.

Нормативне обґрунтування

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій ос

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

При цьому, за змістом п.34.4 ст 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

У Постанові ВСУ від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц зроблено наступний правовий висновок: У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Разом з тим, згідно п. 35 .1 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За умовами п. 37.1.4. ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Поміж з цим, під час розрахунку суми страхового відшкодування варто враховувати:

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29)

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Вказане узгоджується з правовими висновками ВСУ № 924/675/17 від 06.07.2018 року, 757/22706/15-ц від 28.02.2018, № 523/5890/15-ц від 19.09.2018 року.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, судом підтримується позиція сторін про правильність покладання обов`язку з відшкодування шкоди у деліктних правовідносинах пов`язаних з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на страховика завдавача шкоди.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача, що на момент розгляду дійсної справи у Білгород - Дністровському міськрайонному суді Одеської області, транспортний засіб «ВМW 530D», державний номерний знак НОМЕР_1 відремонтований Позивачем за власний рахунок.

Таким чином, при встановленні факту проведення ремонту пошкодженого автомобіля, будь-яке автотоварознавче дослідження, у тому числі судова експертиза, втрачає статус належного доказу розміру заподіяних збитків.

У такому разі, визначальними доказами слугують виключно розрахункові документи (фіскальні чеки, товарні чеки, квитанції, тощо), у яких відображено розмір реально понесених позивачем витрат.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові ВС по справі № 753/19288/14-ц від 30 жовтня 2019 року.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач вже здійснив відновлювальний ремонт ТЗ «BMW 530D», д.р.н. НОМЕР_1 та, відповідно, поніс реальні витрати, однак жодного доказу на підтвердження вказаних витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені ним до суду не надано.

Також не підлягає відшкодуванню позивачу вартість коштів, що були сплачені за визначення експертного дослідження, адже вказане право позивача як потерпілого є його правом, а не обов`язком, в той час як аварійним комісаром страховика дотримано свого обов`язку проведення відповідних дій.

З урахуванням усього вищенаведеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, того, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення витрат на здійснення відновлюваного ремонту автомобіля, і їх розміру, суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з недоведеністю позовних вимог позивача не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 16, 24 ЗУ «По дорожній рух», ст.ст. 16, 17, 19 ЗУ «Про автомобільні дороги», ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан", , юридична адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 96.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 10 травня 2024 року.

СУДДЯ: