н/п 4-с/490/13/2024 Справа № 490/1425/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Красноноженко Л.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м Одеса) Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві - Лемещенко А.П., що полягає у нездійсненні перерахунку аліментів по виконавчому провадженню № 59399706; зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок аліментів по виконавчому провадженню № 59399706 на підставі ст. ч. 3 ст 183 Сімейного кодексу України за період з 29.07.2021 по 15.04.2023 року у розмірі 1/6 частки аліментів на молодшу дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ; зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок аліментів у виконавчому провадженні № 59399706 за період з 29 07 2021 по 15.04.2023, як надмірно стягнутих аліментів на утримання старшої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2024 року визначено головуючого суддю Гуденко О.А.

Разом із скаргою, ОСОБА_1 подано до суду клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця з підстав, вказаних в даному клопотанні.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 січня 2024 прийнято до свого провадження матеріали скарги ОСОБА_1 та у зв`язку з великим навантаженням, судове засідання з розгляду скарги призначено на 12.03.2024 року о 14-00 год. з повідомленням (викликом) сторін.

11 березня 2024 від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Вдовиченко І.С, надійшла заява про ознайомлення зі скаргою ОСОБА_1 та додатками до неї. Враховуючи необхідний час для підготовки відзиву на скаргу (письмових заперечень) просила відкласти розгляд скарги на іншу дату.

З матеріалами справи представник стягувача ознайомився 21 березня 2024 року.

13 травня 2024 року від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Вдовиченко І.С. надійшла заява про відклдаення розгляду справи в зв`язку з тим, що стягувачка перебуває на службі в ЗСУ, а її адвокат зайнята в іншому судовому процесі. При цьому жодних заперечень проти вимог скарги за цей час та доказів на підтвердження неможливості прибуття в сдуове засідання - представник стягувача суду не надала.

Скаржник ОСОБА_1 , просив розглядати справу у його відсутність, просив про задволення вимог скарги в повному обсязі. Заперечував проти відкладення розгляду справи, оскільки представник стягувача ОСОБА_2 жодних заперечень проти скарги не надава, а справа перебуває на розгляді в суді вже тривалий час.

Відповідно до чатсини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали справи № 490/1425/19 судом встановлено таке.

Центральним районним судом м. Миколаєва 12 березня 2019 року винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Примусове виконання цього судового наказу здійснюється Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 59399706.

З матеріалів справи слідує, що син скаржника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття, йому виповнилося 18 років.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва у справі № 490/6059/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 (п`яти тисяч) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 28 липня 2021 року і до досягненню ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Як вбачається з вказаного рішення суду, відповідач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Як стверджує скаржник, він дізнався про подвійне стягнення з нього аліментів на утримання старшого сина в лютому 2022 року, коли було звернуто вказане рішення суду до примусового виконання, а стягнення з ньогоа ліментів на підставі судового наказу - не було припинено державним виконавцем. В період з лютого 2022 року до листопада 2022 року (деокупація Миколаївської області) він не мав змоги звернутися ні до центарльного ВДВС, ні до суду, оскільки Центральний ВДВс не працював у штатному режимі, а він сам цілодобово виконував свої посадові обов`язки працівника поліції та приймав учсать у бойових діях.

01.12.2022 року він звернувся до державного виконавця із заявою щодо перерахунку аліментів та припинення подвійного стягнення аліментів. В подальшому він звертався до відділу ДВС з аналогічними заявами 26.12.2022 року, 23.05.2023 та 10.08.2023 року, проте його заяви були проігноровані .

На звернення скаржника від 01 грудня 2022 року (через шістнадацять місяців після досягнення сином повноліття), Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав роз`яснення, що для зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнутих судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2019 року, скаржнику слід звернутися до суду із відповідним позовом.

ОСОБА_1 у січні 2023 року звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_4 , на підставі зазначеного вище судового наказу, та визначення їх у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 березня 2023 року у справі № 490/499/23 позов ОСОБА_1 ( з яким він звернувся до суду 17.01.2023 року) задоволено та зменшено розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_3 до усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набуття цим рішенням законної сили. Відкликано судовий наказ Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2019 року. Це рішення ОСОБА_1 не оскаржувалося та набрало законної сили 17 квітня 2023 року.

Як вбачається з вказаного судового рішення, судом встановлено, що на той час у Центральному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебували виконавчі провадження:

№ 59399706 з примусового виконання судового наказу №1425/19 від 21.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття;

№ 67785079 з примусового виконання виконавчого листа №490/6059/21 від 26.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на корист ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 5 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.07.2021 року і до досягненню ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання.

З приводу заяви ОСОБА_1 щодо перерахунку розміру аліментів на підставі досягнення старшою дитиною повноліття, останньому ДВС повідомлено про те, що для перегляду розміру стягнення аліментів по виконавчому провадженню №59399706 необхідно звернутися із позовом до суду про зміну розміру аліментів.

Вимоги позову про зобов`язання Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві зробити перерахунок надмірно стягнутих аліментів з ОСОБА_1 , починаючи з 28.07.2021 року - судом не вирішувалися.

При цьому судом вирішено питання саме щодо зміни розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на утримання молодшої дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н., саме в зв`язку з досягненням старшою дитиною ОСОБА_7 , 2003 р.н., повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнення на утримання останнього аліментів в новому розмірі саме як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Тобто судом встановлено факт припинення стягнення аліментів з батька на сина ОСОБА_4 саме на підставі судового наказу від 12.03.2019 року.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірток А.А. від 09 травня 2023 року закінчено виконавче провадження з виконання судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2019 року.

Скаржник ОСОБА_1 після цього звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про здійснення перерахунку аліментів, які стягуються з нього на користь сина ОСОБА_8 , 2003 року народження, за період з 29 липня 2021 року до 15 квітня 2023 року.

Після отримання відмови у перерахунку, він звернувся 25.07. 2023 року. Ця скарга була залишена без розгляду ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року, у зв`язку із не усуненням виявлених судом недоліків. Повторно скаржник звернувся до суду із скаргою 13 вересня 2023 року.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 грудня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без розгляду, оскільки суд дійшов висновку що скаржником пропущено строк звернення до суду із цією скаргою на два роки, скаржник не просить поновити цей строк та не наводить доказів поважності причин його пропуску..

Після отримання вказаної ухвали суду він одразу же 09.01.2024 року звернувся до суд з вказаною скаргою, в якій вже окремо подав клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою на оскарження дій державного виконавця .

Вищенаведене дає суду підстави вважати причини пропуску строку поважними , а отже строк на звернення до суду з цією скрагою підлягає поновленню.

Відповідно до відповіді від 30.12.2022 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - застосування норми ч.2 ст. 183 СК України під час здійснення виконавчого провадження №59399706 не є можливим, оскільки згідно резолютивної частини судового наказу № 490/1425/19 з боржника необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно - і до досягнення дітьми повноліття, тобто до досягнення повноліття всіма дітьми. Враховуючи викладене, для вирішення питання щодо зменшення розміру аліментів, боржнику необхідно звернутися до суду з позовом в порядку ст. 192 СК України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які єконституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованої Україною 17 липня 1997року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположнихсвобод, необхідно розглядати як право на доступ доправосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Частиною першоюстатті 18 ЦПК Українипередбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» (№38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Відповідно до пункту 40 рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції», право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок («Hornsby v. Greece» № 18357/91).

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першоюстатті 74 Закону України «Про виконавче провадження`рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається Законом.

Визначення як розміру належних до сплати сум аліментів, так, відповідно, і визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів є обов`язком виконавця. Відповідно, такі дії можуть бути предметом судового контролю за скаргою учасників виконавчого провадження відповідно до статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", порядок стягнення аліментів визначається законом. Відповідно до ч. 3 цієї статті, 3 визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частина друга статті 183 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто обов`язок припинення нарахування аліментів на дитину, яка досягла повноліття, прямо передбачений законом.

Матеріалами справи підтверджується, що з грудня 2022 року по серпень 2023 року ОСОБА_1 , багаторазово звертався до начальника Центрального ВДВС зх відповідними заявами та скаргами щодо подвійного стягнення аліментів та проведення перерахунку аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку на молодшу дитину ОСОБА_3 , 2008 року народження .

Проте державними виконавцями не було вжито належних та прямо передбачених законом заходів та не вчинено належні виконавчі дії, при цьому з наданих відповідей посадових осіб державної виконавчої служби вбачається, що останні вдалися до власного трактування норм Сімейного кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) неправомірно не здійснив перерахунок аліментів у виконавчому провадженні № 59399706 за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття- ОСОБА_4 , з ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Більш того, достовірно знаючи, що на той час на примусовому виконанні у тому ж Центральному відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 67785079 з примусового виконання виконавчого листа №490/6059/21 від 26.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання цього ж , але вже повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 5 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.07.2021 року і до досягненню ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлені права та обов`язки виконавця, який зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, слід зобов`язати Центральний відділ ДВС здійснити перерахунок аліментів по виконавчому провадженню № 59399706 на підставі ст. ч. 3 ст 183 Сімейного кодексу України за період з 29.07.2021 по 15.04.2023 року у розмірі 1/6 частки від усіх заробітку (доходу) платника на молодшу дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Центральний відділ ДВС здійснити перерахунок аліментів у виконавчому провадженні № 59399706 за вказаний період без врахування стягнутих аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх заробітку (доходу) платника на утримання старшої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За такого , скарга боржника ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 55, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 12, 18, 71 Закону України « Про виконавче провадження», ст. ст. 447 - 452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м Одеса) Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві - Лемещенко А.П., що полягає у нездійсненні перерахунку аліментів по виконавчому провадженню № 59399706.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок аліментів по виконавчому провадженню № 59399706 на підставі ст. ч. 3 ст 183 Сімейного кодексу України за період з 29.07.2021 по 15.04.2023 року у розмірі 1/6 частки від усіх заробітку (доходу) платника аліментів на молодшу дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок аліментів у виконавчому провадженні № 59399706 за період з 29.07.2021 по 15.04.2023, без врахування стягнутих аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх заробітку (доходу) платника на утримання старшої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гуденко О.А.