Справа № 569/6314/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник заяву повністю підтримала, просить суд її задоволити з підстав, викладених у заяві та встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Оженин Острозького району, зазначена в актовому записі №30 від 09 травня 1964 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_5 , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , зареєстрований Рівненським міськвідділом ЗАГС від 11 лютого 1983 року, актовий запис №156, ОСОБА_5 , яка розірвала шлюб на підставі рішення Рівненського міського суду від 22.02.1988 року, справа №2-451/1988, ОСОБА_5 зазначена в свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , за яким 10 березня 1988 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №191 - є одна і та особа.

В судовому засіданні заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася заявник ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області 15 листопада 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Оженин Острозького району Рівненської області про що 09 травня 1964 року складено відповідний актовий запис №30.

В 1979 році заявник ОСОБА_4 вступила до Рівненського медичного училища, який закінчила в 1982 році. Дана обставина підтверджується копією диплома серії НОМЕР_4 , виданого 03 липня 1982 року з якого вбачається, що диплом видано ОСОБА_4 про те, що вона в 1982 закінчила повний курс по спеціальності медична сестра.

Після закінчення навчання заявник розпочала свою трудову діяльність, відомості про які вказані в її трудовій книжці серії НОМЕР_5 , дослідженій в судовому засіданні.

11 лютого 1983 року між заявником ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Рівненським міським відділом ЗАГС зареєстровано шлюб та складено актовий запис №156, що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 28 лютого 2024 року. Прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 .

22 лютого 1988 року рішенням Рівненського міського суду, справа №2-451/1988 вирішено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 11 лютого 1983 року Рівненським міськвідділом ЗАГС, актовий запис №156 розірвано.

10 березня 1988 року, у звязку з розірванням шлюбу, складено актовий запис під №191, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28 лютого 2024 року з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому ОСОБА_7 , ій ОСОБА_7 .

Від шлюбу з ОСОБА_6 у заявника народилася донька, ОСОБА_2 , що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , в якому відомості в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_2 зазначені російською мовою, де в графі мати, вказана заявник як ОСОБА_5 , в графі батько ОСОБА_6 .

Після розірвання шлюбу, у заявника народилася друга донька, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , де в графі мати вказана заявник як, ОСОБА_5 , що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого19 червня 1991 року з якого вбачається, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне. Батьками записані ОСОБА_11 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 заявник ОСОБА_5 , вступила в шлюб з ОСОБА_12 , громадянином Республіки Польща, що підтверджується скороченою випискою свідоцтва про одруження №8/2002 від 05 березня 2002 року, після чого прізвище заявника було змінено з ОСОБА_8 , на ОСОБА_13 . Даний шлюб розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду від 18 квітня 2011 року, справа №2-3626/11.

На підтвердження змін прізвища заявника з ОСОБА_14 на ОСОБА_8 , пізніше з ОСОБА_8 на ОСОБА_13 також слугують відомості в трудовій книжці заявника серії НОМЕР_5 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане управлінням житлово-комунальним господарством виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17 грудня 2007 року ОСОБА_1 , та заінтересовані особи, доньки заявника, - ОСОБА_2 та ОСОБА_15 є співвласниками квартири, розташованої на майдані АДРЕСА_1 , де вони постійно мешкають. Також дана обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17299238 від 09 січня 2008 року.

На сьогодні існують складнощі підтвердити, що заявник, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вступила в шлюб 11 лютого 1983 року з ОСОБА_6 , змінила прізвище на ОСОБА_7 , пізніше під час виготовлення паспорта громадянина України вказана, як ОСОБА_8 , уклала другий шлюб, де змінено прізвище на ОСОБА_13 .

Також дані розбіжності у зазначені прізвища заявника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 унеможливлюють встановити, що заявник, ОСОБА_8 - ОСОБА_16 є мамою заінтересованих осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , що є також підставою звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

В судовому засіданні заявник зазначила, що зміна її прізвища з ОСОБА_14 (дівоче) на ОСОБА_7 (перший шлюб) та з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 відбулася у звязку із зазначенням прізвища її першого чоловіка « ОСОБА_18 » так зазначалось на російській мові, та невірно перекладено на українську « ОСОБА_7 », оскільки в російській мові «И російською» читається як «И українською» з приводу чого виникли відповідні розбіжності. Також зазначила, що в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_2 вона вказана російською мовою « ОСОБА_2 » переклад в паспорт громадянина України ОСОБА_2 .

Підтвердженням прізвища першого чоловіка заявника - ОСОБА_6 слугує договір дарування 1/3 частини квартири по АДРЕСА_2 , укладений ОСОБА_6 на імя ОСОБА_19 (доньки) та копія паспорта самого ОСОБА_6 , копії яких досліджені в судовому засіданні.

Підтвердженням того що заявник, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є одна і та ж особа слугує довідка серії ВІР №022880, видана МВС України від 2007 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) «У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Оженин Острозького району, зазначена в актовому записі №30 від 09 травня 1964 року виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_5 , яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , зареєстрований Рівненським міськвідділом ЗАГС від 11 лютого 1983 року, актовий запис №156, ОСОБА_5 , яка розірвала шлюб на підставі рішення Рівненського міського суду від 22.02.1988 року, справа №2-451/1988, ОСОБА_5 зазначена в свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , за яким 10 березня 1988 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №191 - є одна і та особа.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Заінтересована особа-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8

Заінтересована особа-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов