Провадження № 22-ц/801/1430/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31 травня 2024 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року

у справі №127/36114/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Не погодившись із судовим рішенням у зазначеній справі представник відповідач а адвокат Покоєвич А.О. подав апеляційну скаргу, не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За загальним правилом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення ухвалене Вінницьким міським судом 23 січня 2024 року, тоді як апеляційна скарга подана апеляційному суду 25 травня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, визначеного ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Подавши апеляційну скаргу поза межами встановленого законом строку, апелянт подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження яка обґрунтована тим, що до 28.04.2024 року відповідач ОСОБА_1 перебував у ЗСУ, а тому не був обізнаний про розгляд справи за його участі і про наявність судового рішення дізнався із постанови про накладення арешту на кошти боржника від 17.05.2024 року.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Водночас, посилаючись на вказані обставини, апелянтом на доведення обґрунтованості клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення будь яких доказів на підтвердження цього факту не надано, а тому наведені причини пропуску строку не можуть бути визнаними поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, зловживання своїми процесуальними права не допускається.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Так, згідно частини 6 статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 359 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Приймаючи норми, зазначені у розділі ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, законодавець враховував, що без ознайомлення з матеріалами цивільної справи, суддя апеляційного суду позбавлений можливості у строки, встановлені нормами цього Кодексу, зробити висновок про дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, строків звернення із апеляційною скаргою, та про відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Оскільки апеляційну скаргу подано безпосередньо до апеляційного суду, а матеріали цивільної справи відсутні, самостійно перевірити питання поважності причини пропуску подання апеляційної скарги на судове рішення (чи надсилалася стороні копія повного тексту судового рішення судом першої інстанції, і якщо ні які причини такого ненадіслання) без відповідних доказів на даному етапі є неможливим.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам частини 4 статті 356 ЦПК України, яка вказує на те, що до апеляційної скарги додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, коло платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначається Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

При наданні оцінки дотриманню особою, яка звертається до суду з апеляційною скаргою, вимог статті 356 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє сплату судового збору у відповідному розмірі (стаття 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI) та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина перша статті 9 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI).

Враховуючи викладене, одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на судовий захист в порядку цивільного судочинства є надання документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Невиконання такого обов`язку є підставою для ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без руху зі встановленням строку для усунення таких недоліків.

Всупереч зазначеній нормі апелянтом такі документи до скарги не додано, судовий збір згідно вимог Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року не сплачено, а підстави звільнення від спати судового збору відсутні (не зазначені).

При цьому вважаю за необхідне зазначити, що наявність статусу військовослужбовця не звільняє відповідача від обов`язку сплати судового збору.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Положеннями частини 1 статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відтак зміст заявлених позовних вимог свідчить, що вони не пов`язані з виконанням ОСОБА_1 військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків, тому судовий збір повинен сплачуватися на загальних підставах.

При цьому апеляційний суд зауважує, що безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Ставка судового збору на рішення суду, встановлена підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки апеляційна скарга не містить відомостей про ціну позову, та розмір оспорюваної суми, а матеріали цивільної справи відсутні, то за змістом оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги встановлено, що оспорюваною сумою є 34078, 95 грн., що становить 77, 31 % від ціни позову (44078,95 грн).

П. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено мінімальний та максимальний граничний розмір ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, зокрема за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою.

Так, за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складала 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ст.4 Закону).

Отже на момент звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості позивачеві, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана у цій справі юридичною особою, не повинна бути менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

Відтак, за подання апеляційної скарги на судове рішення у цій справі відповідачеві належить сплатити судовий збір в розмірі 2075 грн, що становить 77,31 % від оспорюваної суми, перерахувавши його за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/м.Вінниця/22030101

Код ЄДРПОУ: 37979858

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UА0002856

Для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду платіжний документ про оплату вказаних витрат.

Згідно частин 2 та 3 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частин 2, 3 статті 357, статті 185 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом: подання заяви про поновлення процесуального строку з відповідними доказами поважності його пропуску та шляхом сплати судового збору у визначеному розмірі або ж надати докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2024 року залишити без руху.

Надати апелянту строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків. Роз`яснити, що протягом цього строку апелянт має право на подання заяви про поновлення пропущеного строку з відповідними доказами. У разі невиконання вимог ухвали в цій частині або ж вказані підстави про поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У випадку невиконання вимог ухвали в іншій її частині, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник