Справа № 331/7387/23
Провадження № 2/331/551/2024
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Співвласником іншої частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .
Позивачка постійно і безперервно проживає у власному будинку. З 29.10.1980 року позивачка має зареєстроване місце проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У будинку позивачки зареєстрований її онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка зареєструвала свого онука на його прохання, він раніше не мав зареєстрованого місця проживання. Реєстрація була потрібна онуку для оформлення документів, яких саме, вона не знає. Онук обіцяв добровільно знятися з місця реєстрації, однак свою обіцянку не виконав. З 15.06.2014 року у будинку не проживає, житлом не цікавиться, комунальними послугами не користується та їх не сплачує. У будинку відсутні його особисті речі. Позивачка не чинить відповідачу перешкоди у користуванні житлом.
Тому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судовому засіданні позивач та її представник на задоволенні позовної заяви наполягали.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки з повідомленням.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, свідків, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 13/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами дарування від 01.04.1981 року, від 14.06.1991 року, витягом з Державного реєстру речових прав від 11.03.2024 року.
У будинку позивачки зареєстрований її онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 13.11.2023 року.
Позивачка звернулася з письмовою заявою до органу реєстрації по Олександрівському району Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про зняття з зареєстрованого місця проживання відповідача. У Департаменті пояснили, що для зняття особи з реєстраційного обліку необхідна згода всіх співвласників домоволодіння. Позивачка звернулася до ОСОБА_3 - співвласниці іншої частини будинку, однак через неприязні стосунки між позивачкою і ОСОБА_3 , які тривають багато років, остання не прийшла до Департаменту.
У зв`язку із відсутністю згоди іншого співвласника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , орган реєстрації по Олександрівському району Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у знятті відповідача із зареєстрованого місця проживання відмовлено відповідно до п. 13 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року.
Наявність реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачці будинку, створює їй перешкоди у розпорядженні особистою приватною власністю та порушує її права як власника
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема у статті 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном.
Відповідно до положень ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.
Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Факт не проживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом про фактичне не проживання особи від 08.10.2023 року, згідно якого відповідач з 15.06.2014 року фактично не проживає за зареєстрованим місцем проживання.
Також факт не проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку позивачки підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (проживає: АДРЕСА_2 ), який суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 , проживає по сусідству 25 років, її онука ніколи не бачив та не чув про нього та ОСОБА_5 (проживає: АДРЕСА_2 ), якам пояснила, що є сусідкою позивачки з 1976 року, її онука не знає та ніколи не бачила.
Отже, той факт, що відповідач не користується житлом, є його особистим вибором.
Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підставдля визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, враховуючи той факт, що судом позовні вимоги позивача задоволені повністю.
Керуючись,ст.ст.12, 76,81,82,133,141,200,245,265,280-289 ЦПК, Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 16, 319, 391, 321 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя. Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2024 року.

Суддя: Н.В.Фісун