Провадження № 2-о/127/274/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка м. Вінниці, і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Глинськ Калинівського району, Вінницької області, уклали шлюб 26 березня 1975 року у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, і заявник прийняла прізвище « ОСОБА_6 », актовий запис № 481. З моменту реєстрації шлюбу вони проживали разом, однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В шлюбу у них народжилось 2 дітей син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які від народження проживали разом з батьками. Згодом донька міняла прізвище, реєструючи шлюби, і в даний час її прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується доданими документами про реєстрацію актів цивільного стану. Заявник із чоловіком з часу реєстрації шлюбу проживали в м. Вінниці. Спочатку вони проживали в м. Вінниці в будинку батьків заявниці по провулку 1905 року (в даний час АДРЕСА_1 . Потім наша сім`я отримала квартиру по АДРЕСА_2 і з чоловіком та дітьми переїхали в цю квартиру та зареєструвались в ній. Заявник з чоловіком на земельній ділянці її батьків по АДРЕСА_3 за їх згоди збудували для себе окремий будинок. Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.12.2007 року за № 3229, заявнику було видане Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на частину домоволодіння, згідно якого заявнику на праві власності належить 8/25 часток домоволодіння АДРЕСА_4 , і у її власність переходить житловий будинок літ. «Б», кухня 2- 1, кімнати 2-1, 2-3, загальною площею 32, 8 кв.м, в тому числі, житлова площа 23.5кв.м. Право власності на дане житло зареєстроване належним чином. Заявник з чоловіком перейшли жити в збудований нами будинок, і я в ньому була зареєстрована, а чоловік залишився зареєстрованим в квартирі по АДРЕСА_5 , хоча проживав в будинку разом із заявником. Донька ОСОБА_8 залишилась проживати в квартирі по АДРЕСА_5 . Згодом донька придбала земельну ділянку по АДРЕСА_6 , і збудувала в ній домоволодіння. На прохання доньки мій чоловік ОСОБА_5 в 2017 році виписався з квартири по АДРЕСА_5 , і 05.09.2017 року він був зареєстрований в будинку доньки по АДРЕСА_6 . При цьому, мій чоловік ОСОБА_5 з 2008 року постійно і безперервно проживав разом зі мною в нашому будинку по провулку 1905-го року, 5, в м. Вінниці. ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Вінниці ОСОБА_5 раптово помер за місцем своєї роботи в м. Вінниці у віці 73 роки (актовий запис про смерть № 2683 від 04.09. 2023 року у Відділі ДРАЦС у місті Вінниці ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ). Заявник з допомогою дітей здійснила поховання чоловіка на одному з міських кладовищ в м. Вінниці. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, на яку він не залишив заповіту. Заявник як дружина померлого та їх спільні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являємось спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 . Жоден із спадкоємців, в тому числі, і заявник не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини в 6-ти місячний термін з моменту її відкриття, оскільки діти на прийняття спадщини не претендують, і до цього часу вони вважали, що заявник спадщину вже прийняла у відповідності до ст. 1268 ч. З ЦК України, виходячи з того, що проживала разом з чоловіком на день його смерті, хоча й ми були зареєстровані за різними адресами, і здійснила його поховання. З часу реєстрації шлюбу в 1975 році до кінця життя чоловіка вони проживали з ним разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, опікувались один одним до самої смерті чоловіка. Після смерті чоловіка заявник поховала його за власні кошти і продовжує користуватись всім його майном до цього часу, утримую спадкове майно в належному стані. Все це підтверджується доданими до даної заяви документами. По закінченню 6-ти місячного терміну після смерті чоловіка заявник звернулась у Першу вінницьку державну нотаріальну контору з метою оформлення спадщини. Однак, в зв`язку з пропуском мною 6-ти місячного строку на прийняття спадщини заявнику було відмовлено у відкритті спадкової справі та оформленні спадщини Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2024 року за № 378/02-31. Оскільки вагомих причин для продовження пропущеного мною строку на прийняття спадщини немає, нотаріус також усно роз`яснив, що в зв`язку з нашою з чоловіком паспортною реєстрацією за різними адресами і неподанням своєчасно заяви про прийняття спадщини, для оформлення права на спадщину необхідно юридично підтвердити факт, що заявник з чоловіком проживали разом на час відкриття спадщини. Тому виникла необхідність у встановленні цього факту у судовому порядку.

Ухвалою суду від 22.04.2024року відкрито провадження по справі.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила задовольнити.

Заінтересовані особи в судовому засіданні заяву визнали, просили задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка м. Вінниці, і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Глинськ Калинівського району, Вінницької області, уклали шлюб 26 березня 1975 року у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, і заявник прийняла прізвище « ОСОБА_6 », актовий запис № 481.

В шлюбу у них народжилось 2 дітей син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які від народження проживали разом з батьками.

Згодом донька міняла прізвище, реєструючи шлюби, і в даний час її прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується доданими документами про реєстрацію актів цивільного стану.

Першою вінницькою державною нотаріальною конторою з метою оформлення спадщини було відмовлено у відкритті спадкової справі та оформленні спадщини Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2024 року за № 378/02-31. Оскільки вагомих причин для продовження пропущеного мною строку на прийняття спадщини немає, нотаріус також усно роз`яснив, що в зв`язку з нашою з чоловіком паспортною реєстрацією за різними адресами і неподанням своєчасно заяви про прийняття спадщини, для оформлення права на спадщину необхідно юридично підтвердити факт, що заявник з чоловіком проживали разом на час відкриття спадщини.

Згідно довідки КК Лівобережний № 573 від 26.09.2023р. ОСОБА_1 проживала постійно разом на день смерті свого чоловіка ОСОБА_5 та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 .

З виписки з медичного центру Альтамедика вбачається, що ОСОБА_5 вказує місце проживає АДРЕСА_3 .

Згідно консультації лікаря «Моє здоров`я сімейна медицина» місце проживання ОСОБА_5 - м. Вінниця, провул. 1905 року, 5б.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно Конституції України та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні ВССУ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі ВССУ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт того, що заявниця проживала в АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Глинськ, Калинівського району Вінницької області на час відкриття спадщини, тобто, на день смерті чоловіка, що настала ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем (матір`ю) на час відкриття спадщини після її смерті знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення даного факту слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 76, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вінниці, РНОКПП НОМЕР_2 , проживала в АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Глинськ, Калинівського району Вінницької області на час відкриття спадщини, тобто, на день смерті чоловіка, що настала ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 21.05.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Суддя: