Справа № 128/120/24

РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневській А.Р.

без участі сторін,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом та в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , а/з №10 вчинений виконкомом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Також вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть видане виконкомом Іванівської сільської ради, а/з№ НОМЕР_1 . Зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 а/з № 31 від 02.01.1950 р. Цвіжинської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Пояснює, що за свого життя батько ОСОБА_2 вчинив заповіт, яким заповідав все майно, яке мав би на день смерті, заповідав мені, своєму сину, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Вінницького району 21.05.1996р. № 8. Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., відповідно до технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» від 20.07.2023 року. Право власності на весь будинок в цілому зареєстрований за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.10.1989 р., видане на підставі рішення Вінницької районної ради від 13.05.1988 р. №88, зареєстроване в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 97 КП «ВООБТІ» 26.10.1989р., та підтверджується довідкою КП «ВООБТІ» від 30.06.2023р. № 5. Рішенням Іванівської сільської ради Вінницького району від 14.11.2015 року АДРЕСА_1 . Вказує, що у відповідності до діючого на час смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , норми ст. 549 ЦК Української PCP, та він фактично вступив в управління спадковим майном після смерті батька - часткою будинку АДРЕСА_1 та прийняв спадщину за заповітом. У відповідності до ст. 1260 ЦК України у 6-тимісячний строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. від 10.07.2023р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки у наданому свідоцтві про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого зазначений ОСОБА_2 .

Також постановою державного нотаріуса Вінницького районної державної нотаріальної контори Березовської Л.М. від 26.12.2023р. мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , та оформити свої спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 спадкоємець не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним.

Викладені вище обставини стали підставою до звернення до суду із даною позовною заявою за захистом своїх спадкових прав після смерті батьків.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гуменюк Н.В. подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують, змін та доповнень не мають, позов просять задоволити.

Відповідач Лука-Мелешківська сільська рада в особі представника ОСОБА_4 надала суду заяву, про розгляд справи у їх відсутність та при вирішенні судового спору покладаються на розсуд суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку учасників провадження, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом є встановленим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , а/з №10 вчинений виконкомом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть видане виконкомом Іванівської сільської ради, а/з№ НОМЕР_1 (а.с. 10).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі відповідно до свідоцтва про шлюб від 05.05.1948р., видане Цвіжинським бюро ЗАГС Вінницького району (а.с.11).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 а/з № 31 від 02.01.1950 року Цвіжинської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.12,).

За свого життя батько ОСОБА_2 вчинив заповіт, яким заповідав все майно, яке мав би на день смерті, заповідав ОСОБА_1 своєму сину, заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Вінницького району 21.05.1996р. р.№ 8 (а.с.13).

Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «ВООБТІ» від 20.07.2023 року (а.с.18-20).

Право власності на весь будинок в цілому зареєстрований за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.10.1989р., видане на підставі рішення Вінницької районної ради від 13.05.1988р. №88, зареєстроване в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 97 КП «ВООБТІ» 26.10.1989р., та підтверджується довідкою КП «ВООБТІ» від 30.06.2023р. № 5 (а.с.21).

Рішенням Іванівської сільської ради Вінницького району від 14.11.2015р. вулицю Примакова перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с.15).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецької О.Ю. від 10.07.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки у наданому свідоцтві про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого зазначений ОСОБА_2 (а.с. 5).

Постановою державного нотаріуса Вінницького районної державної нотаріальної контори Березовської Л.М. від 26.12.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , та оформити свої спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 спадкоємець не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним (а.с.6).

Відповідно до погосподарських книг по Лука-Мелешківській сільської ради будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспної групи дворів. Господарський двір, головою якого був ОСОБА_2 належить до колгоспних, станом на 15.04.1991р. членами колгоспного двору були: ОСОБА_2 -голова двору, ОСОБА_3 дружина (а.с.14, 23-31).

Відповідно до висновку оцінювача про вартість об`єкта від 31.07.2023р. вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями складає 164 170 грн (а.с.17).

Дружина померлого ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не приймала частку в колгоспному дворі після смерті свого чоловіка. Інших зареєстрованих осіб в будинку АДРЕСА_1 не було, що підтверджується довідкою Яришівського старостинського округу від 18.07.2023 року (а.с.22).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Правовий статус колгоспного двору регулюється Цивільним Кодексом Української РСР. Згідно ст.120 зазначеного Кодексу майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд, до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки сторони по справі не втратили право на частку в майні колгоспного двору, кожен із них має право на 1/2 частку в майні колгоспного двору. Отримати свідоцтво про право власності на відповідні частки у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді ми не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355,365 ЦПК України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом від 21.05.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 8.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, адреса: с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна,2А, Вінницького району Вінницької області.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2024.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО