Провадження № 2/357/1075/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Козубенко Я. С.,
представник позивача ОСОБА_1 ;
представник третьої особи адвокат Козачков В.Л.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про конфіскацію земельної ділянки,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
08.09.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 12.10.2024.
12.10.2024 ухвалою суду за клопотанням прокурора залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , доручено позивачу направити ОСОБА_3 копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати до суду.
07.12.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про повернення позовної заяви, в обґрунтування якого вказано про необґрунтованість вимог прокурора. Також надійшло клопотання про витребування доказів та клопотання про залишення позовної заяви без руху.
14.12.2023 на адресу суду надійшло заперечення позивача на заяву про повернення позовної заяви, в обґрунтування якого заначено про наявність підстав для конфіскації майна у відповідача та наявність у прокурора повноважень діяти в інтересах держави.
18.12.2023 суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про повернення позовної заяви, відмовлено у задоволенні заяви про залишення позову без руху, витребувано від державного нотаріуса Узинської міської нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
05.02.2024 на адресу суду від представника третьої особи надійшли пояснення з запереченнями на позов, в обґрунтування яких зазначено про неможливість виділення в натурі або без згоди іншого співвласника 1/2 частки земельної ділянки, яка є предметом спору, тому відповідач не могла відчужити свою частку.
18.03.2024 на адресу суду від прокурора надійшли заперечення на письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначено про їх необґрунтованість з огляду на ст. 362 ЦК України, необхідність письмового повідомлення іншого співвласника про свої наміри продати земельну ділянку. Повторно вказано про порушення громадянкою російської федерації чинного законодавства щодо необхідності продажу землі сільськогосподарського призначення впродовж року після набуття права власності на неї, а також про наявність підстав для її конфіскації у власність держави. Наведені додаткові обґрунтування щодо повноважень прокуратури. Просить задовольнити позов в повному обсязі.
29.04.2024 суд на місці ухвалив відмовити представнику третьої особи у закритті провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору у зв`язку з необґрунтованістю такого клопотання, а також роз`ясненням, що предметом позову є саме земельна ділянка, а не відомості про громадянство відповідача.
В судовому засіданні представник Білоцерківської окружної прокуратури прокурор О.С. Самборук, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, надав пояснення по суті.
Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за відомим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення про виклик особи на сайті Судової влади, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не зверталась, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Козачков В.Л., в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з огляду на введений в Україні мораторій на відчуження майна у зв`язку зі збройною агресією рф, а також тим, що відповідач є громадянкою України.
Вислухавши позиції представників та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Іншим співвласником 1/2 частки вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2021, реєстровий № 1735, виданого державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В.
В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2021, реєстровий № 1741, виданого державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою рф.
Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру з відповідними даними щодо земельної ділянки, спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель: землі сільськогосподарського призначення.
07.08.2023 Головному управлінню Держгеокадастру у м. Киві та Київській області позивачем надіслано лист № 50-7878 вих-23 про виявлені порушення з вимогою вжити заходи щодо їх усунення, в тому числі в судовому порядку, при цьому листом від 22.08.2023 повідомлено прокуратуру про неможливість вжиття таких заходів.
Після цього прокуратурою направлено на адресу Головного управління Держгеокадастру у м. Киві та Київській області повідомлення про подання позову про конфіскацію земельної ділянки у відповідача.
Судом досліджено належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 239/2020 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведеної державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. 16.11.2020.
З вказаної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після свого померлого батька ОСОБА_4 . Особу відповідача встановлено нотаріусом за паспортом НОМЕР_2 , виданим Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополь 04.08.1995.
Копія вказаного паспорта громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 міститься в матеріалах спадкової справи.
В матеріалах справи також наявна копія довідки про присвоєння ОСОБА_2 податковою інспекцією України ідентифікаційного номера 02.07.1999.
Окрім відповідача з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась дружина померлого - ОСОБА_3 .
02.08.2021 від імені ОСОБА_2 до державного нотаріуса Узинської міської нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. з заявою про видачу свідоцтва на спадщину після ОСОБА_4 звернувся представник відповідача ОСОБА_5 , уповноважений довіреністю, виданою в.о. нотаріуса Краснодарського нотаріального округу російської федерації Слуцької І.О. від 07.06.2021.
Вказана довіреність містить відомості, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою російської федерації на підставі паспорта НОМЕР_3 , виданого Федеральною міграційною службою 14.04.2014, код підрозділу 900-002.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 набула з 02.08.2021 після державної реєстрації речового права на нерухоме майно.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.
Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.
Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство (частина перша статті 25 Конституції України).
Відповідно до пункту 26 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні.
За частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ).
Відповідно до статті 17 Закону № 2235-ІІІ громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Згідно з частиною першою статті 19 цього Закону підставами для втрати громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.
Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.
Отже, припинення громадянства України внаслідок його втрати через активні дії повнолітньої людини, спрямовані на набуття громадянства іншої держави, не є позбавленням громадянства України. Можливість змінити громадянство України є гарантованою (частина перша статті 25 Конституції України, пункт 4 частини першої статті 2 Закону № 2235-ІІІ).
Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону України «Про громадянство України» визначено, що повноваження щодо підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України № 2235-ІІІ Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.
Отже, Президент України має право видавати акти про прийняття до громадянства України та про припинення громадянства України.
Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).
Порядок закріплює процедуру провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень; порядок розгляду Державною міграційною службою України, її територіальними органами та територіальними підрозділами заяв і подань з питань громадянства України, рішення за якими приймає Президент України; порядок розгляду заяв і подань з питань громадянства Комісією при Президентові України з питань громадянства.
Відповідно до пункту 87 Порядку для припинення громадянства України внаслідок його втрати територіальні органи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають у тому числі (…): а) подання про втрату громадянства України; б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України; в) один із таких документів: документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону).
Згідно з пунктом 104 Порядку про виявлення підстави для втрати громадянства України особою, яка проживає на території України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України за місцем проживання особи повідомляє територіальний орган Державної міграційної служби України.
Територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє наявність підстави для втрати громадянства України.
У разі необхідності територіальний орган Державної міграційної служби України може звернутися до органів Служби безпеки України для перевірки у межах їх компетенції наявності підстави для втрати громадянства України. Про результати перевірки органи Служби безпеки України повідомляють територіальний орган Державної міграційної служби України не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання звернення.
У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими підпунктами "б" і "в" статті 87 цього Порядку, до Державної міграційної служби України.
Згідно із частиною восьмою статті 18 Закону України «Про національну безпеку України», пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 360, саме Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.
У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.
За результатами розгляду Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Отже, з наявних у справі письмових доказів, зокрема спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 як громадянка України набула у власність частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, прийнятої у спадщину. Ймовірно відповідач набула громадянство російської федерації у квітні 2014 року, при цьому дана обставина не встановлена належними та допустимими доказами. Разом з цим, в матеріалах справи також відсутні докази про втрату відповідачем громадянства України за відповідною процедурою.
Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 та ст. 391 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Звертаючись до суду з позовом, позивачем не перевірено відомостей, що містяться в матеріалах спадкової справи, зокрема щодо наявності в ній копії паспорта відповідача, як громадянина України з відповідними відміткам. Вказана обставина також не спростована позивачем під час розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно вимог ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та дослідивши аргументи позивача і третьої особи, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку за необхідне відмовити у задоволенні позову.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області відмовити.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.
Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст складено 09.05.2024.
Суддя А. Ю. Цуранов