Справа № 750/8694/23
Провадження № 2/750/66/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Логвіної Т.В.,

секретаря Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

третя особа ОСОБА_3 ,

встановив:

у червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 113876 грн 12 коп. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду в розмірі 50000 грн та судові витрати.

Обгрунтовано позов тим, що 13 квітня 2023 року о 14 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Чернігові по просп. Миру, 66 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись зі сторони вул. Софії Русової в бік вул. Котляревського, виконуючи маневр повороту ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не надав переваги в русі автомобілю Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху. Між відповідачем та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 160000 грн. Відповідно до висновку № 114 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 17 травня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля легкового Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 13.04.2023прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП, складає 395876,12 грн. Також, позивачу була завдана і моральна шкода, що полягає в у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням автомобіля в ДТП, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву та зазначив, що стягнення з відповідача моральної шкоди визнають лише частково, оскільки у позовній заяві не обґрунтовано та не надано доказів в чому саме полягала завдана моральна шкода.

У судове засідання позивач не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі та просить стягнути з відповідача 48996 грн 12 коп матеріальної шкоди, 25000 грн моральної шкоди та всі понесені стороною позивача судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі та зазначив, що позов визнають частково, в частині стягнення матеріальної шкоди 48996 грн 12 коп. та 5000 грн моральної шкоди та просить провести розподіл судових витрат.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

13 квітня 2023 року о 14 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Чернігові по просп. Миру, 66 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись зі сторони вул. Софії Русової в бік вул. Котляревського, виконуючи маневр повороту ліворуч поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не надав переваги в русі автомобілю Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року підтверджуються обставини вищезгаданої дорожньо-транспортної події.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач, був забезпечений за договором № 212925812 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Як вбачається з листа про прийняття рішення та довідки від 09.06.2023 позивачу було виплачено 160000 грн страхового відшкодування.

Відповідно до висновку № 114 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 17 травня 2023 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 13.04.2023, з урахуванням суми ПДВ 20% у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 13.04.2023, складає 1023662,57 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля легкового Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 13.04.2023, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 13.04.2023, складає 449606,16 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля легкового Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 13.04.2023, прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП, складає 395876,12 грн. (а.с. 12-48).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи № 3270/23-24 від 18.03.2024 ринкова вартість автомобіля Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням пошкоджень отриманих у ДТП 13.04.2023, складає 186880 грн.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою.

Для стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, може бути викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи всі зазначені вище положення законодавства та викладене, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 48996 грн 12 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Оцінивши наявні в справі докази та доводи позивача, суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП поніс моральні страждання і має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, тому вважає, що компенсація в сумі 5000 грн буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань і її необхідно стягнути з відповідача.

За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Черненок Геннадій Іванович на підставі договору про надання правничої допомоги від 08 червня 2023 року та ордеру серії СВ №1055507.

Згідно з актом про приймання-передачу наданої правничої допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 08.06.2023 вартість послуг, наданих позивачу адвокатом становить 20000 грн.

Квитанцією від 14 червня 2023 року підтверджується сплата позивачем адвокату 20000 грн за надання правничої допомоги.

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Селюх Анатолій Вікторович на підставі договору про надання правничої допомоги від 10 липня 2023 року та ордеру серії СВ №1058117.

Згідно з розрахунком понесених відповідачем судових витрат на оплату професійну правничу допомогу вартість послуг, наданих позивачу адвокатом становить 5000 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № б/н від 10 липня 2023 року підтверджується сплата позивачем адвокату 5000 грн за надання правничої допомоги.

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а також позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 761/11472/15-ц та інших, згідно з якою позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона позивачем визначена у грошовому вимірі, беручи до уваги, що відповідач частково визнав позовні вимоги та заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору пропорційно до задоволених вимог та витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн та з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48996 грн 12 коп. у відшкодування майнової шкоди 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 53996 грн 12 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1614 грн 39 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: