Справа № 338/743/21
Провадження № 22-ц/4808/540/24
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представника акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Данилюк Г.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Круль І.В. 09 серпня 2021 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, повний текст якого складено 13 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз», подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), та є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ).

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, який є публічним. За цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у договорі. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2021 року, фотофіксацією показника ПЛГ. При цьому, відповідачу оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 129,42 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно та 106,80 м3 за кожен місяць на період 2021 року. Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за січень 2021 року.

Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року допустила заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу на загальну суму 3165,81 грн.

17 лютого 2021 року відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 31 травня 2021 боржниця не сплатила вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 3165,81 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року, а також судовий збір в сумі 2270,00 грн (а.с.1-3, том 1).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послугу з розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 3165 гривень 81 копійку та судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с.53-57, том 1; а.с.44-48, том 2).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року в даній справі.

Не погодившись з рішенням суду особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що оскільки об`єкт побутового споживача індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 , щодо якого ухвалено оскаржуване судове рішення та стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу, перебуває у її власності, тому у неї наявний зв`язок із сторонами спору.

Зазначає, що письмової згоди на укладення договору розподілу природного газу а ні вона, а ні ОСОБА_1 не надавали.

Крім того, вона не уповноважувала ОСОБА_1 на укладення такого договору з АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз». Оскільки за рішенням суду стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу, тому оскаржуване рішення порушує її права, свободи, інтереси та обов`язки.

Також пропозицію укласти договір оферти від АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» а ні ОСОБА_1 , а ні вона не отримували і доказів надання (надсилання) такої пропозиції матеріали справи не містять.

Доказів вручення ОСОБА_1 рахунків РГК «Івано-Франківськгаз» від 16.06.2021 року за січень 2021 року, від 16.03.2021 року за лютий 2021 року, від 16.03.2021 року за березень 2021 року матеріали справи також не містять. Тому вважає, що а ні у ОСОБА_1 , а ні у неї не виникав обов`язок по неукладеному Типовому договорі розподілу природного газу щодо оплати за розподіл природного газу.

Апелянт зазначає, що ч.2 ст.638, ч.1, 2 ст.642 ЦК України (прийняття пропозиції) не містить такої дії прийняття пропозиції (акцепту договору) як «документально підтверджене споживання природного газу (документально підтверджене споживання послуги)».

Тому пункт 1.3 Типового договору розподілу природного газу від 30.09.2015 року за №2498, на який покликався суд в оскаржуваному рішенні як на підставу для укладення договору розподілу природного газу та підстави для задоволення позову, не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, а саме ст. 638 та 642 ЦК України.

За таких обставин, на думку апелянта, суд повинен був відмовити у позові.

Також апелянт наголошує, що суд ухвалив оскаржуване судове рішення, не залучивши її до участі у розгляді справи, що за приписами ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для його скасування.

Також зазначає, що для підтвердження обставин того, що вона не підписувала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.04.2016 року, у справі слід призначити судову почеркознавчу експертизу, доручивши її проведення Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ.

З цих підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові (126-132, том 2).

Заперечуючи доводи апелянта, представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на безпідставність апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду. Зазначає, що 27 листопада 2015 року набрав чинності Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №2494 від 30.09.2015 року. В першій редакції цього Кодексу газорозподі?льний механі?зм (далі ГРМ), чинній на час направлення 01.04.2016 року оператором ГРМ побутовому споживачу ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), не було обов`язку отримувати згоду усіх співвласників щодо укладення договору. Пункт 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ доповнено останнім абзацом зазначеного змісту 12 липня 2018 року, відповідно до постанови НКРЕКП №691 від 12.07.2018 року. Цією ж постановою НКРЕКП й було внесено зміни в додаток №1 до Типового договору розподілу природного газу, а саме заяви-приєднання до договору розподілу природного газу (для побутового споживача). А також споживач ОСОБА_1 отримувала пільгу, маючи статус «Дитина війни» при використанні наданих АТ «Івано-Франківськгаз» послуг з розподілу природного газу. Крім того, оператор ГРМ в установленому порядку направляє кожному споживачу супровідним листом сформовану заяву-приєднання. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору, споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Оскільки оператор ГРМ направляє кожному споживачу на його адресу сформовану ним заяву про приєднання, а не надає наручно кожному споживачу таку заяву-приєднання, тому Оператор ГРМ не несе відповідальності за достовірність підпису, проставленого споживачем в такій заяві, яка в зворотньому порядку повертається від споживача, уже підписаною ним, на адресу Оператора ГРМ. Крім того, а ні від побутового споживача ОСОБА_1 , а ні від апелянта ОСОБА_2 , яка посилається на те, що є власником будинку по АДРЕСА_1 , не надходило на адресу АТ «Івано-Франківськгаз» заяви про припинення розподілу природного газу на вказаний об`єкт. Просить апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, апеляційне провадження закрити, оскільки оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося (а.с.201-206, том 2).

Відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що апелянт ОСОБА_2 , як власник об`єкта побутового споживача індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до імперативних вимог пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ, письмової згоди не надавала, як і вона, не укладала з АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» договору розподілу природного газу, а також апелянт не уповноважувала її на укладання такого договору і ця обставина не перевірялась судом першої інстанції, тому вважає, що у суду не було підстав стягувати з неї на користь позивача заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 3165,61 грн. Просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову (а.с.1-5, том 30).

У судове засідання не з`явилися відповідач ОСОБА_1 та особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 , про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» Данилюк Г.Й., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходять з таких підстав.

Встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження рішення суду, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Прийняття судом рішення про права, інтереси, обов`язки особи, яка не брала участі у справі, є підставою для скасування відповідного судового акта.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1844цс16, висновок про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином вказане рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

Аналогічний правовий висновок міститься також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 2-825/10 (провадження № 14-78цс18).

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Згідно ч. 3 ст. 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Встановлено, що між сторонами АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» та ОСОБА_1 виник спір про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем надавалися споживачу ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, споживач користувалася послугами позивача. Доказів того, що вона не користувалась послугами з розподілу природного газу чи, споживаючи газ, отримувала їх від іншого оператора, суду не надано. Підтвердженням приєднання відповідача ОСОБА_1 до вказаного типового договору є факт споживання нею природного газу. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року допустила заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу на загальну суму 3165,81 грн, яка стягнена судом з відповідачки ОСОБА_3 .

Рішення суду набрало законної сили.

Звертаючись з апеляційною скаргою особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , зазначила, що оскільки об`єкт побутового споживача індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 , щодо якого ухвалено оскаржуване судове рішення та стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу, перебуває у її власності, тому оскаржуваним судовим рішенням порушено її права як побутового споживача. Також зазначає, що письмової згоди на укладення договору розподілу природного газу а ні вона, а ні відповідач у справі ОСОБА_1 не надавали. Оскільки за рішенням суду стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу, тому оскаржуване рішення порушує її права, свободи, інтереси та обов`язки.

Слід дійти висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 , оскільки рішенням суду стягнена сума заборгованості з іншої фізичної особи ОСОБА_1 і жодного обов`язку оплачувати цю заборгованість особа, яка подала апеляційну скаргу і яка не брала участі у справі, а саме ОСОБА_2 , не має.

Доводи апелянта про те, що відповідач ОСОБА_1 не є споживачем природного газу, оскільки не є власником будинку, а тому не могла підписувати договір приєднання, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не стосуються прав, обов`язків та інтересів апелянта в контексті ухваленого судом рішення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що існують підстави для закриття апеляційного провадження, оскільки встановлено, що при ухваленні оскаржуваного рішення, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу і не була учасником справи, ОСОБА_2 не вирішувалося. За таких обставин, рішення суду першої інстанції по суті не переглядається, а апеляційне провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч.1 ст. 362, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження у справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст ухвали складено 10 червня 2024 року.