ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Київ

справа № 751/1733/22

провадження № 61-9931св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Васильєвим Павлом Сергійовичем, на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2023 року у складі судді Павлова В. Г. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Онищенко О. І., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (зараз - Акціонерне товариство «Сенс Банк») (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позов обґрунтований тим, що 11 липня 2007 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк», банк) та ОСОБА_9 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 158 122,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим строком повернення до 08 липня 2022 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений іпотечний договір б/н, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 189,5 кв. м, житловою площею 72,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, що надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, що розташована на території м. Чернігова.

13 квітня 2011 року між ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та банком був укладений договір про переведення боргу, згідно з яким ОСОБА_1 прийняв на себе виконання зобов`язань перед кредитором щодо погашення кредиту в сумі 174 134,87 дол. США та сплати процентів у розмірі 14 % річних.

Згідно з договором про внесення змін від 13 квітня 2011 року до іпотечного договору було змінено іпотекодавця з ОСОБА_9 на ОСОБА_1 .

Відповідно до умов договору про внесення змін до іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю як забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором відновлюваної кредитної лінії від 11 липня 2007 року № 935/2-034, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, таке нерухоме майно: шестикімнатну квартиру, житловою площею 108,3 кв. м, загальною площею 233,4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:038:5708, що надана для будівництва та обслуговування будинку.

03 грудня 2019 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») стало правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 935/2-034 АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 вересня 2020 року, зміненого постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, з ОСОБА_1 стягнено заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 133 255,03 дол. США.

Крім того, банк звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення та намагався врегулювати питання в досудовому порядку, проте відповідачі вимоги не виконали.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на шестикімнатну квартиру, житловою площею 108,3 кв. м, загальною площею 233,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :038:5708, що надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 11 липня 2007 року № 935/2-034 за період з 08 червня 2012 року до 08 червня 2016 року в розмірі 133 255,03 дол. США, а саме 46 250,00 дол. США заборгованості за тілом кредиту та 87 005,03 дол. США - заборгованості за процентами, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/належним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 з шестикімнатної квартири, житловою площею 108,3 кв. м, загальною площею 233,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2023 року, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 11 липня 2007 року № 935/2-034 за період з 08 червня 2012 року до 08 червня 2016 року у розмірі 133 255,03 дол. США звернено стягнення на предмет іпотеки - шестикімнатну квартиру житловою площею 108,3 кв. м, загальною площею 233,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:038:5708, що надана для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчий дій. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тому позивач має право на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором. Проте спірний житловий будинок та земельна ділянка були придбані ОСОБА_9 не за рахунок отриманих в АТ «Укрсоцбанк» кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою вище вказаними об`єктами, а тому виселення відповідачів з предмету іпотеки є неможливим без надання іншого постійного жилого приміщення. Враховуючи, що позивач не порушує питання про виселення відповідачів зі спірного житла із наданням їм у користування іншого постійного жилого приміщення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про їх виселення є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Васильєва П. С. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 279/187/22, провадження № 61-440св23, від 12 січня 2023 року у справі № 128/83/16-ц, провадження № 61-1468св21, від 22 грудня 2022 року у справі № 910/2116/21, порушили норми процесуального права.

Позивач у позові та підчас судового розгляду не повідомив суд про інше рішення суду, яким було частково здійснено поділ предмета іпотеки та встановлено сервітут спірної земельної ділянки.

Позов обґрунтований непогашеним боргом, що встановлено у справі № 751/7983/16, суди не врахували рішення у цій справі та не перевірили чи воно виконано і в якій частині.

Подання позову в справі № 751/7983/16 свідчить про сплив позовної давності щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте суди цю обставину не дослідили.

Суд не врахував, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (пункт 1 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»).

Позивач не повідомив суд у позові про виконавче провадження № 65925810, відкрите 29 червня 2021 року, про стягнення з відповідача заборгованості за період з 08 червня 2012 року до 08 червня 2015 року в розмірі 133 255,03 дол. США.

Суд не зупинив виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Також суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи через оголошення повітряної тривоги.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аргументи інших учасників справи

У жовтні 2023 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від АТ «Сенс Банк», у якому банк просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

У відзиві вказано, що твердження заявника, що станом на дату ухвалення рішення суду не набрало чинності рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2020 року у справі № 751/7983/16-ц, є помилковим.

Позивач з об`єктивних від нього причин не мав можливості подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягненої остаточним рішенням суду, яке набрало законної сили 27 січня 2021 року, що є поважною причиною не застосовувати сплив позовної давності.

Законодавство України не передбачає обмежень звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, а також не передбачає підстав для зупинення чи відстрочення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання заявника на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2014 року у справі № 751/11477/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, не можуть бути взяті до уваги як підстава для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки зазначеним рішенням було поділено нерухоме майно, а саме: погріб, тамбур, сараї, літню кухню, які знаходяться на АДРЕСА_1 , яке не є предметом іпотеки і на яке звернено стягнення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Зменшено розмір судового збору, який підлягає сплаті зі 116 913,28 грн до 6 674,51 грн та відстрочено його сплату на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи.

У січні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченоїпунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на межі доводів та вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, рішення судів першої та апеляційної інстанцій переглядаються лише в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, в частині вирішення позовної вимоги про виселення судові рішення не є предметом перегляду в касаційному порядку.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 липня 2007 року між банком і ОСОБА_9 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 935/2-034, згідно з яким (з урахуванням договорів про внесення змін: від 28 лютого 2008 року № 935/2-034/1; від 01 липня 2008 року № 935/2-034/1; від 29 квітня 2009 року № 935/2-034/2; від 21 травня 2009 року № 935/2-034/3; від 05 червня 2009 року № 935/2-034) банк надав у тимчасове користування відповідача на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 158 122,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим строком повернення 08 липня 2022 року(т. 1, а. с. 8-12, 30, 31, 32, 33-34, 35).

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, 11 липня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 189,5 кв. м, житловою площею 72,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 13-14).

13 квітня 2011 року між ОСОБА_9 , ОСОБА_1 і АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про переведення боргу (зміну позичальника у зобов`язанні), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний позичальник передає, а новий позичальник ( ОСОБА_1 ) приймає на себе виконання зобов`язань первісного позичальника перед кредитором, щодо погашення кредиту в розмірі 174 134,87 дол. США (т. 1, а. с. 19-20).

13 квітня 2011 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9 був укладений договір про внесення змін до іпотечного договору від 11 липня 2007 року, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю на забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлюваної кредитної лінії № 935/2-034 об`єкти нерухомості: земельну ділянку площею 0,1000 га та квартиру АДРЕСА_3 (т. 1, а. с. 16-18).

Рішенням АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 припинено діяльність АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який з 03 грудня 2019 року став правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (т. 1, а. с. 59, 141-142).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2020 року у справі №751/7983/16-ц стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 935/2-034 в сумі 38 690,36 грн - заборгованість за комісією, 132 251,49 дол. США - заборгованість за кредитом, 88 438,12 дол. США - заборгованість за відсотками, а всього 38 690,36 грн та 220 689,61 дол. США. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за договором відновлювальної кредитної лінії від 07 серпня 2007 року № 935/2043 заборгованість за кредитом - 254 441,21 грн, заборгованість за відсотками - 145 218,82 грн, заборгованість за комісією - 15 326,14 грн, розмір інфляційних витрат за кредитом - 6 885,00 грн, розмір інфляційних витрат за відсотками - 14 779,79 грн, а всього 436 650,96 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т. 1, а. с. 38-40).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2020 року змінено, викладено абзаци 2-5 резолютивної частини рішення у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» строкову заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 року за період з 08 червня 2012 року по 08 червня 2016 року в розмірі 46 250 (сорок шість тисяч двісті п`ятдесят) доларів 00 центів США заборгованості за тілом кредиту, 87 005 (вісімдесят сім тисяч п`ять) доларів 03 центів США заборгованості за відсотками, а всього 133 255 (сто тридцять три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) доларів 03 центів США. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» строкову заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-043 від 07.08.2007 року за період з 08 червня 2012 року по 08 червня 2016 року в розмірі 88 500,00 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) грн заборгованості за тілом кредиту, 227 051 (двісті двадцять сім тисяч п`ятдесят одна) грн 26 коп заборгованості за відсотками, а всього 315 551 (триста п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна) грн 26 коп. Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісіями у розмірі 1 379 (одна тисяча триста сімдесят дев`ять) доларів 06 центів США за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-034 від 11.07.2007 року, заборгованості за комісіями у розмірі 15 326 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять шість) грн 14 коп., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 6 885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн, інфляційних витрат за відсотками у розмірі 14 779 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 79 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії №935/2-043 від 07.08.2007 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 54 165 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят п`ять) грн 15 коп. сплаченого судового збору». В іншій частині судове рішення залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т. 1, а. с. 148-156).

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 08 липня 2021 року в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 станом на 07 липня 2021 року зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (т. 1, а. с. 36).

21 листопада 2021 року АТ «Альфа-Банк» зверталося до відповідачів з письмовою вимогою про сплату заборгованості за кредитом та добровільне виселення всіх мешканців з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки (т. 1, а. с. 41).

Правонаступником АТ «Альфа-Банк» є АТ «Сенс Банк», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і витягу з Державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року № В/27-0010/103281 (т. 2, а. с. 61-62).

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо обґрунтованості позову

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У статті 33 Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Установивши, що позичальник не виконує умови кредитного договору від 11 липня 2007 року № 935/2-034, не повертає банку отримані у кредит кошти разом із нарахованими процентами, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість вимог АТ «Сенс Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо позовної давності

Проте банк звернувся до суду із позовом поза межами позовної давності, про застосування якої у суді першої інстанції заявив відповідач ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 22).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц (провадження № 14-208цс21) зазначено, що: «31. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див.: постанови від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (пункт 40)).

48. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

51. Велика Палата Верховного Суду підтримує висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 1 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц)».

У справі, що переглядається у касаційному порядку, 10 серпня 2016 року банк скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, звернувшись до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, який рішенням від 16 вересня 2020 року частково задовольнив позов (справа № 751/7983/16-ц).

Використавши своє право, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Отже, з 10 серпня 2016 року у кредитора виникло право на звернення до суду з позовом для захисту своїх порушених прав щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, проте АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із цим позовом до відповідачів лише 06 червня 2022 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який передбачений статтею 257 ЦК України.

Згідно з договором від 13 квітня 2011 року про внесення змін до іпотечного договору від 11 липня 2007 року іпотекодавцем став ОСОБА_1 , який оскаржує судові рішення.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій у цій справі обставин строк виконання основного зобов`язання був змінений у зв`язку з пред`явленням банком 10 серпня 2016 року позову до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 06 червня 2022 року.

Суди попередніх інстанцій помилково витлумачили норми ЦК України щодо застосування позовної давності.

Застосувавши правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц (провадження № 14-208цс21), Верховний Суд зазначає, що виходить за доводи касаційної скарги і вважає, що у позові необхідно відмовити з підстав пропуску банком позовної давності, про застосування якої заявив відповідач. Тому судові оскаржувані рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові в частині звернення стягнення на предмет іпотеки з мотивів викладених у цій постанові.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами першою, другою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

З урахуванням наведених вище мотивів Верховний Суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в частині вирішення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі до 6 674,51 грн та відстрочено його сплату на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки у позові відмовлено, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з АТ «Сенс Банк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 674, 51 грн.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, то з урахуванням розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 640,12 грн за подання позовної заяви, 2 859,60 грн за подання апеляційної скарги, а всього 4 499,72 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Васильєвим Павлом Сергійовичем, задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 травня 2023 року в частині вирішення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

У позові Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 6 674 (шість тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 51 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 499,72 (чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) 72 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

А. С. Олійник

О. М. Ситнік