РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/396/24

2/609/186/2024

27 травня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Катерняк О.М.

з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: керівника Кременецької окружної прокуратури Наталії Штурми в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до відповідача ОСОБА_1 , вимоги позивача: про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 20 березня 2024 року керівник Кременецької окружної прокуратури Наталія Штурма звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до відповідача ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

2. Позов обґрунтовано тим, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_2 успадкував право на земельну частку (пай), розміром 1,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нове життя». В подальшому ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Шумської районної адміністрації №356 від 30.09.2004 «Про передачу у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю на території Темногаєцької сільської ради» набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,4375 га, кадастровий номер :01:001:0279, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Тернопільській області Шумського району Темногаєцької сільської ради та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Місце проживання та реєстрації відповідача на території України не встановлено, натомість встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, набув громадянства, отримавши 05.08.2003 паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_2 , виданий відділом внутрішніх справ московського району міста калінінград та 07.12.2005 в порядку заміни отримав паспорта громадянина росії № НОМЕР_3 виданий 07.12.2005 відділом внутрішніх справ московського району міста калінінград, 20.04.2007 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:001:0279 та упродовж року добровільно її не відчужив, на теперішній час продовжує бути власником землі всупереч вимогам земельного законодавства, у зв`язку з чим, право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду. Незважаючи на володіння інформацією про те, що відповідач не виконує встановлений законом обов`язок щодо відчуження земельної ділянки, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не звернулося до суду з позовною заявою про примусове припинення права власності на земельну ділянку, що свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту інтересів держави та є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Звернення прокурора в даному випадку з позовом до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: недопущення володіння громадянином Російською Федерації земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території України без належних на те правових підстав.

3. 19 квітня 2024 року на адресу суду від керівника Кременецької окружної прокуратури Наталії Штурми на адресу суду надійшла заява про зміну предмета позову, в котрій, зокрема уточнено місце розташування земельної ділянки. Просить припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0279 площею 1,4375га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у Тернопільській області Шумський район Темногаєцька сільська рада (на даний час Великодедеркальська сільська рада Кременецького району), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15 квітня 2024 року.

5. Підготовче засідання призначене на 15 квітня 2024 року відкладено на 07 травня 2024 року.

6. Ухвалою суду від 07 травня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 27 травня 2024 року.

7. Сторони в судове засідання не з`явились.

Від прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Сергія Петрука надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Від представника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Андрунціва В.Р. також надійшла заява про розгляд справи без участі представника Головного управління на підставі наявних документів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду, оскільки можливість надання доручення про вручення документів та виклик відповідача в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України. Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

8. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не подав відзиву.

9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

10. Судом встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_2 успадкував право на земельну частку (пай), розміром 1,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цією частки в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нове життя», згідно сертифікату на право на земельну частку 9пай), серії ТР №020686.

11. В подальшому ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Шумської районної держаної адміністрації №356 від 30 вересня 2004 року «Про передачі у власність земельних ділянок та виготовлення державних актів на право власності на землю на території Темногаєцької сільської ради» набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,4375га, кадастровий номер:01:001:0279, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Тернопільській області Шумський район Темногаєцька сільська рада (на даний час Великодедеркальська сільська рада Кременецького району Тернопільської області) та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №463563 від 20 квітня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1.

12. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №463563 від 20 квітня 2007 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Шумської районної держадміністрації від 30.09.2004 №356 є власником земельної ділянки площею 1,44га, кадастровий номер :01:001:0279, яка розташована на території Темногаєцької сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

13. Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформованої 09.01.2024 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0279, площею 1,4375 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Темногаєцької сільської ради Шумського району Тернопільської області, власник - ОСОБА_1 .

14. ОСОБА_1 07 грудня 2005 року документований паспортом громадянина російської федерації серії та номер НОМЕР_3 , виданим відділом внутрішніх справ московського району міста калінінград, код підрозділу 392-003.

15. Відповідно до інформації, яка міститься у листі Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області слідує, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліками УДМС у Тернопільській області не значиться. Станом на 25.01.2024 з питань набуття громадянства України не звертався.

16. 10 січня 2024 року керівник Кременецької окружної прокуратури Наталія Штурма зверталась з листом до начальника Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про сприяння щодо встановлення на даний час місця знаходження ОСОБА_1 .

17. Відповідно до інформації, яка міститься у листі Кременецького міжрайвідділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області №69/95-175 від 14.02.2024 слідує, що за наявними оперативними даними, земельна ділянка сільськогосподарського призначення внесена до Державного земельного кадастру за номером :01:001:0279 площею 1,4375га, належить громадянину рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН: НОМЕР_4 , паспорт громадянина рф № НОМЕР_2 , виданий 05.08.2003 ОВД московського району м. калінінград, рф), який 05 серпня 2003 року набув громадянства рф. В подальшому, в порядку заміни отримав паспорт громадянина рф № НОМЕР_3 , виданий 07.12.2005 ОВД московського району м. калінінград, рф. Протягом п`яти років вказаний громадянин рф на території України не перебував.

18. З матеріалів цивільної справи вбачається, що Кременецька окружна прокуратура зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (лист №51/2-263вих-24 від 16.01.2024), з проханням надати інформацію про вжиті Головним управлінням заходів щодо усунення виявлених порушень земельного законодавства при використанні земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0279 площею 1,4375 га., яка належить на праві власності гр. рф ОСОБА_1 , у тому числі шляхом їх конфіскації в судовому порядку.

19. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №10-19-0.4-356/2-24 від 24.01.2024, наданого у відповідь на запит Кременецькій окружної прокуратури, вказаний орган до суду позовної заяви не подаватиме у зв`язку із відсутністю достатньої суми кошторисних призначень.

ІV. Оцінка Суду.

20. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

21. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

22. Відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

23. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України.

24. Відповідно до ч.1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

25. Згідно ч.1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

26. У ч.1 ст.1 ЗК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

27. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

28. Приписами ч.1, 2, 4 ст. 374 ЦК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.

29. Так, згідно ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

30. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

31. У ч. 2 ст. 35 ЗК України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

32. Згідно ч.1, 3 ст.130 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи) набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: громадяни України; юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; територіальні громади; держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки.

33. У ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

34. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

35. У п.п. д), е) ч.1 ст. 140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

36. При цьому, відповідно до ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.

37. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 145 ЗК України (в редакції чинній на дату розгляду справи), якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Отже, аналізуючи вищенаведені положення законодавства України, судом встановлено, що станом на 25 листопада 2013 р., та 26 липня 2017 року була встановлена законодавча заборона на передачу земель сільськогосподарського призначення, до яких відносяться земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, у власність іноземцям.

При цьому, після набуття ОСОБА_1 , громадянином російської федерації, у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва останній є особою, до якої перейшло право власності на земельну ділянку, яка у відповідності до ЗК України не може перебувати в його власності, на останнього покладався обов`язок щодо відчуження набутої ділянки протягом року з моменту переходу такого права, тобто до 20.04.2008. А у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягали примусовому відчуженню за рішенням суду.

На підставі досліджених письмових доказів, суд встановив, що ОСОБА_1 , як іноземець, маючи обов`язок протягом року з моменту набуття права власності відчужити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка не може перебувати у його власності, такий обов`язок не виконав.

Оскільки на час розгляду справи у суді, з врахуванням внесених до ЗК України змін, на іноземців, до яких перейшло право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися ними у власність, також покладається обов`язок щодо відчуження набутої земельної ділянки протягом року з моменту переходу такого права, а у разі невиконання такого обов`язку така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду з подальшим продажем на земельних торгах та виплатою ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, її колишньому власнику, то в діях ОСОБА_1 наявне порушення чинного земельного законодавства України.

38. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

39. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

40. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

41. Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

42. Підпунктами 42 пункту 4 вищевказаного Положення, передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

43. Держгеокадастр реалізує надані йому повноваження самостійно та через територіальні органи. Таким органом на території Тернопільської області є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

44. Згідно п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 08.03.2023 №85, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - Управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

45. Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

46. Так, у ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

47. Згідно ч.3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельних ділянок, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 р. по справі №912/2385/18.

48. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч.1, 3 ст. 13, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

49. Враховуючи вищенаведене, встановивши, що ОСОБА_1 , будучи громадянином російської федерації, упродовж встановленого законодавством строку з 20.04.2007 по 20.04.2008 після набуття права власності на земельну ділянку площею 1,4375га за кадастровим номером :01:001:0279 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка не може перебувати у власності іноземців, не виконав свого обов`язку щодо відчуження такої ділянки, враховуючи триваючий характер порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства України, яке й на даний час передбачає для іноземців лише право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, внаслідок чого спірні земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позов керівника Кременецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

50. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь Тернопільської обласної прокуратури понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень.

З цих підстав,

Керуючись ст. ст. 13, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 140, 143, 145 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 19, 76-82, 141, 258-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

1.Ухвалити заочне рішення.

2.Позов керівника Кременецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації - задовольнити.

3.Припинити громадянину російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН громадянина рф: НОМЕР_4 , СНИЛС громадянина рф: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0279, площею 1,4375га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у Тернопільській області Шумський район Темногаєцька сільська рада (на даний час - Великодедеркальська сільська рада Кременецького району Тернопільської області), вартістю 47757,82 грн., шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН громадянина рф: НОМЕР_4 , СНИЛС громадянина рф: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви в сумі 3028 грн., який перерахувати на р/р UA0004091 в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098 (Тернопільська обласна прокуратура, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4) код економічної класифікації видатків бюджету - 2800.

Заочне рішення може бути переглянуто Шумським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 27 травня 2024 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК