Провадження № 2/204/2121/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
25 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
за участю секретаря Кошелюк Д.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти,
02 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти, якою просив стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з травня 2019 року по липень 2023 року у сумі 221 940 грн. 54 коп. на користь батька дітей ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову позивач вказав на те, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2011 року по 04.04.2017 рік. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року ухвалено здійснювати стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. ОСОБА_1 разом з доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення суду 16.01.2020 року відкрито виконавче провадження №60954913. Наразі виконавче провадження №60954913 перебуває в провадженні Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). Заборгованість зі сплати аліментів починаючи з травня 2019 року станом на 26.07.2023 рік складає 221 940,54 грн. Відповідно до розрахунку неустойки (пені), що проведений позивачем, сума неустойки (пені) за період з 01.05.2019 року по 31.07.2023 рік перевищує 100% суми заборгованості зі сплати аліментів, а тому відповідно до положень ст.196 Сімейного кодексу України сума неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідачки складає 221 940,54 грн., що дорівнює сумі заборгованості зі сплати аліментів.
Позивач та його представник адвокат Матухно І.А. у судове засідання не з`явились, кожний окремо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзив; позивач, представник позивача не заперечували проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 26 липня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_1 , батьками якої зазначено: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 (а.с.14 на звороті).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 02 жовтня 2012 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої зазначено: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.15).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом із доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року у справі №183/2792/19 постановлено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.13 на звороті-14,15 на звороті).
З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2020 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у міс ті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60954913 з примусового виконання виконавчого листа №183/2792/19 виданого 26.12.2019 року Новомосковським міськрайонним судом (а.с.9).
У зв`язку з тим, що рішення суду відповідачем не виконується, в неї виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за період з травня 2019 року по липень 2023 року складає 221 940 грн. 54 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за виконавчим листом №183/2792/19 складеного 26.07.2023 року старшим державним виконавцем Кравченко Є.С. (а.с.6,7).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
У силу вимог ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.
Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, нарахованої на заборгованість по аліментам, а також наданих позивачем розрахунків пені (а.с.4-5), суд виходить з наступного.
Статтею 180 СК України, встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Згідно зі ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4ЦК України, можуть бути закони та підзаконні нормативні акти.
Статтею 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц.
При визначенні розміру пені позивач здійснив розрахунок заборгованості та його загальний розмір за період з травня 2019 року по липень 2023 рік складає суму, що перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, з відповідача підлягає стягненню пеня в межах наявної заборгованості по аліментам у відповідності до довідки - розрахунку державного виконавця, а саме, в розмірі 221 940 грн. 54 коп., яку і просить стягнути позивач з ОСОБА_2 .
Суд також враховує, що положеннями ч. 2 ст. 196 СК України, передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відповідач до суду не з`явилась, відзиву та доказів про свій матеріальний, сімейний стан суду не надала, тому суд не знаходить підстав для зменшення пені відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України.
Отже, визначений розмір неустойки є достатнім для сприяння належному виконанню відповідачем своїх зобов`язань, стимулювання його до належної поведінки і є достатньою майновою відповідальністю за невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу понесених витрат на правову допомогу, заявлених позивачем в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного.
Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Матухно Інна Анатоліївна, що підтверджується ордером серії АЕ №1230211 від 30.09.2023 року (а.с.8).
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України, понесення витрат на правову допомогу, а саме: акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанцій, які містять призначення платежу та прізвища особи, яка сплатила за зазначені послуги, або платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек, у зв`язку з чим, наявні підстави для відмови в задоволенні зазначених позовних вимог в цій частині.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2219 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 195, 196 СК України, ст. ст. 12, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з травня 2019 року по липень 2023 року у сумі 221 940 (двісті двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 40 (сорок) коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В.Токар