Справа № 490/7068/19
н/п 2/490/1191/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.

за участю представника позивача - адвокат Романчук Л.Г. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у суд з даним позовом до відповідача про стягнення коштів у сумі 400 000,00 грн.

Ухвалою від 24.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07.05.2020 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

12.01.2023 року направлений висновок експерта №22-5969 Одеського НДІСЕ, згідно якого рукописний текст у розписці від 22.10.2018 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; вирішити питання чи виконаний підпис ОСОБА_2 у розписці не представляється можливим.

Ухвалою суду від 17.01.2023 року відновлено провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 30.05.2023 року призначено у цивільній справі № 490/7068/19 повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (54029, м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А).

Ухвалою від 05.07.2023 року, в зв`язку з наданням експертом клопотання, поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 14.08.2023 року.

14.08.2023 року надійшло повідомлення експерта Мельничук В. Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.09.2023 року ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.08.2023 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Після повернення матеріалів справи до Центрального районного суду 03.10.2023 року, судове засідання призначено на 07.12.2023 року, яке було відкладено на 06.03.2024 року, в зв`язку з наданням представником відповідача - адвокатом Трубою К.Б. про відкладення судового засідання.

Судове засідання 06.03.2024 року відкладено на 07.05.2024 року в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Крім того, відповідачем 04.03.2024 року надано клопотання про відкладення слухання справи, в зв`язку з його перебуванням на службі в ЗСУ.

В судове засідання 07.05.2024 року відповідач не з`явився, від його представника - адвоката Труби К.Б. надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв`язку з її хворобою, а також в зв`язку з перебуванням відповідача на службі в складі ЗСУ.

В судовому засідання судом поставлено питання щодо винесення ухвали про відкладення слухання справи та попередження відповідача та його адвоката про зловживання процесуальними правами в порядку ч.4 ст. 44 ЦПК України.

Представник позивача - адвокат Романчук Л.Г. заперечувала проти відкладення розгляду справи, вважала за можливе слухати справу за відсутності відповідача та його адвоката.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4).

З огляду на пункт шостий статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі частини третьої статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Положення частини третьої статті 13 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2021 від 28 квітня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 522/3541/15 (провадження № 61-31599св18), дійшов правового висновку про те, що «згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загально соціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відкидає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Аналіз змісту частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки, якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Термін «зловживання правом» означає те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Заборона зловживання правом по суті випливає з якості рівнозваженості, закладеної такою засадою, як юридична рівність учасників цивільних правовідносин. Ця формула виражає втілення в цивільному праві принципів пропорційності, еквівалентності, справедливості під час реалізації суб`єктивних цивільних прав і виконання юридичних обов`язків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, суд роз`яснює право учасників справи на участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та можливість слухання справи за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами при відсутності додаткових доказів та заперечень.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 212 ЦПК України учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За такого, враховуючи вищевказані норми закону, суд роз`яснює право відповідачу та його представнику на участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та можливість слухання справи за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами при відсутності додаткових доказів та заперечень; та можливість надання відповідних доказів.

Згідно ч. 9ст. 223 ЦПК України, про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

За такого, з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним відкласти розгляд справи та, керуючись ст. 12 ЦПК України, роз`яснити відповідачу та його представнику право на участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, надання відповідних заперечень та доказів, а також попередити про наслідки зловживання процесуальними правами (ч.4 ст.44 ЦПК України), та попередити про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій; та розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі документів.

Керуючись ст.12,13,16,44, 223, 258 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Попередити про необхідність добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання якими не допускається на підставі ст. 44 ЦПК України.

Відкласти судовий розгляд справи на 04.07.2024 року на 12.00 год.

Роз`яснити , що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача та його адвоката, судом буде вирішена справа на підставі наявних даних та доказів, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Ухвала оскаржується в порядку, передбаченому ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова