РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Маліщук Н.А.,

за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Гринь Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі ЄСІТС ВКЗ за допомогою системи «Електронний суд» за загальними правилами в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гринь Людмила Василівна, заінтересована особа Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гринь Л.В. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила встановити факт народження дитини жіночої статі відповідно до ч.1 ст.135 СК України ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ніжині Чернігівської області, відомості про батьків ОСОБА_3 , громадяни України, мати ОСОБА_1 , громадянка України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Заявлені вимоги мотивувала тим, що у 1993 році заявник ОСОБА_1 проживала у АДРЕСА_2 зі своїм співмешканцем. В шлюбі вона не перебувала. 30.12.1993 року о 15.15.год. у Ніжинському міському пологовому будинку вона народила дівчинку вагою 2600 г. В неї не склалися відносини з співмешканцем, після народження дочки і вона виїхала з м.Ніжина до м.Жмеринка на своє постійне місце проживання, де проживає і зараз. Так як вона є малограмотною,то вона не подбала щоб ц визначений законом місячний термін зареєструвати дитину в органах запису актів цивільного стану, крім того при переїзді з вона втратила медичне свідоцтво про народження дочки. Вона не знала як поновити втрачене медичне свідоцтво про народження дочки, оскільки вже не проживала в м.Ніжин, а також боялася відповідальності за невчасну реєстрацію народження дитини, тому вона нікуди не зверталася і її дочка на даний час не має свідоцтва про народження. Дочку назвала ОСОБА_4 , і вона проживає з заявником по АДРЕСА_1 . У вересні 2023 року вона перебувала у м.Ніжин і звернулася до директора Ніжинського міського пологового будинку з проханням знайти відомості про народження нею дочки у 1993 році. В архівних документах була знайдена її картка породіллі та їй було видано Дублікат медичного свідоцтва про народження №417 від 07.09.2023 року. В наслідок цих обставин та враховуючи, що пройшов дуже значний час з моменту народження дитини, а також що дитина була народжена в м.Ніжин Чернігівської області, тобто не за місцем її реєстрації заявника, тому отримати свідоцтво про народження дитини в органах РАЦС є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання за захисту прав дитини є звернення до суду за встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 27.10.2024 року відкрито провадження в даній справі.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Гринь Л.В. та заявник ОСОБА_1 підтримали заявлені вимоги з підстав викладених у заяві.

Представник зацікавленої особи Жмеринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Грезент О. не з`явилася, попередньо надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Способи захисту цивільних прав визначено ст.ст.15, 16 ЦК України.

З точки зору закону справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд зважає при цьому також на те, що Україна, ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, взяла на себе зобов`язання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя.

В ст.6 Конвенції міститься детальний опис гарантій, в тому числі доступу до суду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини випливає, що будь-яка особа може звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому обмеження цього права, які можуть бути запроваджені державою, не повинні позбавляти особу права на захист.

Європейський суд у своїх рішеннях констатує, що особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

За ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За містом ч.ч.1,2,4,10 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України справа підсудна Жмеринському міськрайонному суду Вінницької області.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , тому справа підсудна Жмеринському міськрайонному суду Вінницької області (а.с.7). Відповідно до копії дублікату медичного свідоцтва про народження №417 виданого 07.09.2023 року ОСОБА_1 в КНП НМПБ 30.12.1993 року о 15.15 год. народила дівчинку 2600 г, мати дитини в зареєстрованому шлюбі не перебуває (а.с.8). Будь-яких доказів стороною заявника не надано.

Вивчивши вказані докази, суд зазначає, що у сукупності вони не узгоджуються та суперечать заявленим вимогами, у зв`язку з чим доходить висновку, що факт який просить встановити заявник не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд приймає як доказ копію дублікату медичного свідоцтва про народження № НОМЕР_2 виданого 07.09.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 в КНП НМПБ 30.12.1993 року о 15.15 год. народила дівчинку 2600 г та не ставить під сумнів зазначений факт, оскільки він не потребує доведення, однак у суду виникають сумніви, щодо тверджень заявника що це саме є дочка ОСОБА_4 , а не будь-яка інша особа. Крім того, заявник в заяві при зверненні до суду зазначає, що дочка, яку вона народила в 1993 році та назвала ОСОБА_4 проживає з нею по АДРЕСА_1 , однак будь-якого підтвердження цього не надала, свідченнями свідків не підтверджено.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.55,124 Конституції України, ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.2, 4,10, 12, 293-294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 04.04.2024 року о 15.00 год.

Суддя Порощук П.П.