Справа № 487/7212/23
Провадження № 2/487/655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Удовиченко Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління комунального майна Миколаївської міської ради, в якій позивач просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка позивачки - ОСОБА_2 та після її смерті відкрилася спадщина. За життя вона проживала у кв. АДРЕСА_1 , у листопаді 2021 подала документи на приватизацію, але свідоцтво про її приватизацію отримати не встигла, оскільки померла. Інших спадкоємців, окрім позивача, ОСОБА_2 інших спадкоємців не має. 11.07.2023 року позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не було надано документа, що посвідчує право власності на спадкове майно. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутись до суду.

17 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

01.11.2023 подана заява на виконання вимог ухвали.

03.11.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача і витребувано докази у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Власової С.Я. та з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Замінено неналежного відповідача належним відповідачем Миколаївською міською радою.

22.02.2024 від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Власової С.Я. надійшли витребувані докази.

07.03.2024 з Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшли витребувані докази.

12 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Бабак О.В. подала заява про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, рішення ухвалити відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Із копії спадкової справи № 22/2023 зведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Власовою С.Я., встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_2 , яка заявила про прийняття спадщини.

11 липня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що не надано документа, що посвідчує право власності на кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладені обставини, у позивача наявні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 31 березня 1990 року отримала ордер на жиле приміщення № 770, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

24.12.2021 ОСОБА_2 звернулась до Управління комунального майна Миколаївської міської ради із заявою про передачу їй у приватну власність квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до відповіді Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 02.08.2023 № 476/10/01/08//23, опрацювання документів до смерті ОСОБА_2 12.02.2022 не було завершене, розпорядження про приватизацію житла не винесено, свідоцтво про право власності не оформлювалось.

Отже встановлено, що ОСОБА_2 висловила свою волю на приватизацію квартири, вживала усіх достатніх заходів для отримання її у власність, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію квартири. При цьому, строк розгляду уповноваженим органом приватизації її заяви сплив 24 січня 2022 року.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживав спадкодавець, але помер до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19 червня 2023 року в справі № 295/2637/20 (провадження № 61-12796св22).

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року в справі № 523/20890/21 (провадження № 61-5585св23).

На підставі досліджених судом доказів встановлено наявність у ОСОБА_2 , яка була зареєстрована, проживала та використовувала спірну квартиру як єдине житло, права на її приватизацію, здійснення нею належних та добросовісних дій щодо оформлення своїх прав, а також невиконання уповноваженим органом приватизації свого обов`язку щодо строків розгляду відповідної заяви громадянина, встановлених частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відтак, оскільки ОСОБА_2 за свого життя висловила волю на приватизацію займаної нею квартири, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, суд дійшов висновку про наявність у позивача як спадкоємця ОСОБА_2 права вимагати визнання за нею права власності на таку квартиру.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що існують перешкоди в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, судом встановлено коло спадкоємців та склад спадкового майна, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 7, 12, 89, 211, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2024 року.

Суддя: З.М. Сухаревич