Справа № 487/3450/24
Провадження № 2-о/487/125/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Шульга В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Завдського районного суду м. Миколаєва в якій просила встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна. Мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за заявою матері.

Заяву обґрунтовано тим, що 09.07.2021 року у ГБУЗС ГБ "Кіровська ЦРБ" народила доньку, відповідно до виписного епікризу.

16.07.2021 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 . У виданому свідоцтві про народження на бланку увесь текст, що стосується запису про народження дитини здійснено на російській мові. Коли заявник звернувся до Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)з метою реєстрації народження сина, співробітником Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) їй було відмовлено, тому що, відповідно до ч.2 , 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", який набрав чинності 27.04.2014 року, будь-які органи, їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та /або особами, передбаченими ч.2 цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

В судове засідання заявник, не прибув, надав заяву, в якій заяву про встановлення факту підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 16.07.2021 року.

За змістом ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Перелік фактів, що можуть визнаватися судом, не є вичерпним.

У зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй, було відмовлено щодо реєстрації народження дитини.

Отже, Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Ялтинським міським відділом відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 16.07.2021 року не може бути підставою для державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

3. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

5. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Відповідно до п. 1ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року(далі - Закон), сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Згідно ч. 1ст. 18 зазначеного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону, вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові №235/2357/17 від 22.10.2018 року, в даному випадку мають бути застосовний принцип - "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що факт народження ОСОБА_1 доньки 09.07.2021 року на тимчасово окупованій території України доведений, суд задовольняє заяву Принц Інни Володимирівни та встановлює юридичний факт.

На підставі викладеного, Керуючись ст. ст. 13,13,18,258,263,315,319,354 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, стать - жіноча, у матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Миколаїв, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платника податків: НОМЕР_2 ), яка не перебуває у шлюбі.

Зобов`язати Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєструвати факт народження з наданням свідоцтва про народження відповідного державного зразка громадянину України - Принц Олеся Олександрівна, Жіночої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ялта, АРК Крим, Україна. Вказавши у свідоцтві про народження відомості про матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не перебуває у шлюбі, відомості про батька - відповідно до ч. ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері.

Допустити рішення до негайного виконання

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми під час його проголошення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Д.Г. Нікітін