Справа №: 343/3023/23
Провадження №: 2/343/89/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/3023/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитим договором,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій сторін:

позивач просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 92019,42 гривень та сплачений судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09.10.2020 між АТ "Альфа Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 491037259, відповідно до умов якого АТ "Альфа-банк" надав позичальнику кредит у сумі 62455,29 грн на строк 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", який має силу договору, укладеного в письмовій формі, та підписаний сторонами. АТ "Альфа-банк" виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 62455,29 грн. В свою чергу відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення коштів, у зв`язку з чим станом на 20.12.2021 виникла заборгованість у розмірі 92019,42 грн, яка складалась з: тіла кредту в розмірі 62455,29 грн та 29564,13 грн заборгованості за користування кредитом в розмірі 29564,13 грн.

20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, за яким ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 491037259 від 09.10.2020.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки його довіритель жодних договорів в електронній формі з АТ "Альфа-Банк" не укладав, електронним підписом не підписував кредитного договору, карткового рахунку, зазначеного в договорі, не відкривав та на сайті зазначеної компанії жодних коштів не отримував; понесені відповідлачем судові витрати по справі покласти на позивача. Свою позицію мотивував тим, що подану позовну заяву позивач мотивує тим, що 09 жовтня 2020 року між АТ "Альфа-Банк" (далі - первісним кредитором) та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту 491037259 у електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. Проте самого договору про надання кредиту 491037259, укладеного 09.10.2020 між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем до заяви позивачем не долучено. Твердження щодо підписання договору кредитної лінії саме відповідачем у спосіб передбачений Законом України "Про електронну комерцію" та отримання ним кредитних коштів є надуманими та не заслуговують на увагу суду. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що із боку відповідача була вчинена якась дія, направлена на укладення цього кредитного договору та на отримання коштів на умовах позики з АТ "Альфа-Банк".

При цьому в матеріалах, долучених до позовної заяви, немає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем цих коштів. Більше того, позивачем не долучено жодного первинного банківського фінансового документу (платіжного доручення, фіскального чеку, квитанції до прибуткового касового ордеру та ін.), який би підтверджував факт зарахування коштів відповідачу та факт отримання коштів останнім. Матеріали справи також не містять жодного документу, який би підтверджував факт видачі АТ "Альфа-Банк" 09 жовтня 2020 року відповідачу кредитних коштів в сумі 62 455,29 грн.

Відсутність в матеріалах справи первинних банківський документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

В той же час, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Що стосується розрахунку заборгованості за кредитним договором, то вказаний розрахунок містить односторонню інформацію позивача про наявність заборгованості у відповідача та підписаний тільки представником позивача. Більше того, як вбачається із доданої позивачем виписки, 20.12.2021 АТ "Сенс Банк" проведено платіж № 790451713 на суму 32 035,70 грн, призначення якого погашення кредиту за кредитним договором № 491037259 від 09.10.2020, що ставить під сумнів розмір заборгованості, яку просить позивач стягнути з відповідача. Тобто наданий позивачем розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявної заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Окрім цього, справа не містить доказів того, що відповідач, як боржник первісного кредитора був повідомлений про заміну особи кредитора, відповідно вимог ст. 516-518 ЦК України.

Таким чином, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факт надання кредитних коштів відповідачу, вимоги позивача є не доведеними.

Представник позивача в системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив, у якій зазначив, що вчинення правочину між сторонами відбулося відповідно до Законів України "Про Електронну комерцію" і "Про електронні документи та електронний документообіг". На підтвердження факту видачу коштів та наявної у відповідача заборгованості надано виписку по рахунку, яка, в силу позиціїй Верховоного Суду, є належним доказом такого.

Представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував заперечення на відповідь на відзив, у яких, крім тих обставин, які зазначені у відзиві на позов, вказав, що поданий позов позивач обгрунтовує тим, що 09 жовтня 2020 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту 491037259. Проте до матеріалів справи долучено копію банківської виписки по рахунку клієнта з АТ "Сенс Банк", який не є стороною договору про надання кредиту 491037259. Позивачем не додано до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів укладення вказаного кредитного договору між відповідачем та АТ "Сенс Банк". У матеріалах справи відсутні і письмові докази щодо можливого правонаступництва та переходу права вимоги первісного кредитора від АТ "Альфа Банк" до АТ "Сенс Банк". Тобто позивачем не надано доказів наявності права вимоги АТ "Альфа Банк" до відповідача за кредитним договором № 491037259 від 19.10.2020 у розмірі 62455,29 грн, що ставить під сумнів правомірність вимог позивача до відповідача за вказаним договором.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті. Додатково зазначив, що 09.10.2020 між відповідачем на АТ "Альфа-Банк" був укладений кредитний договір. Та обставина, що відповідач не користувався кредитними коштами, не свідчить про те, що такі не були перераховані на його користь. Після цього 20 грудня 2021 року між АТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК "Еліт фінанс" було укладено договір факторингу. Після продажу заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , АТ "Альфа-Банк" було здійснено у своїй системі відмітки про погашення кредиту за договором факторингу, хоча будь-яких проплат за кредитним договором самим відповідачем не здійснювалося. Не сплачував заборгованість за ОСОБА_1 і ТОВ "ФК "Еліт фінанс", а тільки викупив таку, набувши право вимоги до боржника. Згодом АТ "Альфа Банк" було реорганізовано в АТ "Сенс Банк", що є загально відомим фактом та не підлягає додатковому доказуванню, оскільки вказана інформація є в загальному доступі, тому саме АТ "Сенс банк", як правонаступник АТ "Альфа-Банк", надавав їм виписку по рахунку відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зіславшись на обставини, викладені в заявах по суті. Додатково зазначив, що позивачем не доведено факту наяваності між сторонами кредитних правовідносин, хоча саме на нього покладається обов`язок доведення підставності заявлених позовних вимог. У матеріалах справи відсутній укладений між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем кредитний договір. Крім того не долучено й договору про правонаступництво АТ "Альфа-Банк" АТ "Сенс Банк", хоча обов`язок доведення такого покладається на позивача. Не надані позивачем первинні платіжні документи про перерахування коштів відповідачу, а виписка по рахунку, здійснена АТ "Сенс Банк", не є підтвердженням того, що АТ "Альфа-Банк" перераховував кошти ОСОБА_1 , хоча одержувачем у ній зазначено саме останнього, як і з даної виписки не можна встановити наявність заборгованості, оскільки наявні відмітки про погашення такої в день укладення договору факторингу.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін.

04 грудня 2023 року від представника відповідача поступило клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій.

08 грудня 2023 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував клопотання/заяву про розгляд справи за відстуності позивача.

Представник відповідача у системі "Електронний суд" 14.12.2024 сформував клопотання про відкладення розгляду справи та про продовження строку для подання відзиву на позов.

19 грудня 2023 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував клопотання/заяву про розгляд справи за відстуності позивача.

21 грудня 2023 року представник відповідача подав візив на позов.

09 січня 2024 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив.

Представник відповідача 15.01.2024 у системі "Електронний суд" сформував заперечення на відповідь на відзив.

16 січня 2024 року представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, яке цього ж дня задоволено відповідною ухвалою.

29 січня 2024 року представник відповідача подав заяву про продовження строку підготовчого провадження та відкладення судового заясідання.

Ухвалою суду від 29.01.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження.

27 лютого 2024 року представник відповідача подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності відповідача, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 23.04.2024 визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою та викликано його представника для дачі особистих пояснень.

26 квітня 2024 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував колопотання про його участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 29.04.2024 задоволено.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як вбачається зі змісту оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491037259 від 09.10.2020, яка була сформована в електронному вигляді, ОСОБА_1 запропонував АТ "Альфа-Банк" укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Для повернення заборгованості за угодою відповідач запропонував використати рахунок НОМЕР_1 . Також в оферті ОСОБА_1 просив надати кредит на повернення заборгованості за кредитним договором № 500597935 від 16.06.2017, розмір - 62455,29 грн, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ "Альфа-Банк". При цьому останній беззаперечно підтвердив, що перед укладенням угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі із всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту. Просив у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною угоди, визначити детальний розпис складових загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів та його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Строк для акцепту банку визначено терміном 30 робочих днів з моменту отримання банком оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до угоди та договору. В оферті визначено, що Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайтібанку. Підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання ОСОБА_1 всієї інформації про умови кредитування та про те, що акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491037259 від 09.10.2020 він отримав у дату складання цієї оферти (а.с. 5).

Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491037259 від 09.10.2020 є Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з врахуванням вартості всіх супутніх послуг. У ньому міститься власноручний підпис ОСОБА_1 та графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та їх розміри на кожен місяць (а.с. 6).

Також до матеріалів позову долучено Паспорт споживчого кредиту, в якому ОСОБА_1 своїм власноручним підписом підтвердив факт ознайомлення 09.10.2020 із основними умовами кредитування, у тому числі з тим, що сума кредитного ліміту скаладає 62455,29 грн, процентна ставка 39,90%, загальні втрати за кредитом - 29179,67 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування - 91634,96 грн, реальна річна процентна ставка - 48,07 % (а.с. 5 звор.).

20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" було укладено договір факторингу № 4, на підставі якого, виходячи з Додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, відбулося відступлення прав вимоги від АТ "Альфа-Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", у тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 491037259 від 09.10.2020. (а.с. 7-12, 13). Тобто ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором, заперечень з приводу чого від сторони відповідача не надходило.

Як вказав представник позивача, а також підтверджується даними, які містяться у вільному доступі в мережі, та відповідями № 515684, № 515817 від 29.03.2024 (а.с. 100-101, 102-103), з 01.12.2022 АТ "Альфа-Банк" змінило назву на АТ "Сенс Банк". При цьому код ЄДРПОУ юридичної особи (23494714) залишився незмінним.

На підтвердження позовних вимог позивач долучив до позовної заяви виписки АТ "Сенс Банк" по особовим рахункам з НОМЕР_3 по 20.12.2021 (а.с. 14-21), з яких встановлено, що 12.10.2020 (як це визначено в оферті) на рахунок НОМЕР_1 , який вказаний ОСОБА_1 у оферті, перераховано 62455,29 грн. Також, як зазначив представник позивача, вказані виписки відображають дані, яким чином закривав кредит АТ «Альфа-Банк» після продажу його ТОВ "ФК «Еліт".

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом у гривні, станом на 20.12.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 92019,42 гривень, яка складається з: 62455,29 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29564,13 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 22). При цьому суд звертає увагу на те, що у вказаному розрахунку заборгованості визначені розміри помісячних сум, належних до сплати за тілом кредиту та за відсотками (наприклад, 12.11.2020 до сплати підлягало тіло кредиту в розмірі 1741,49 грн, відсотки за користування кредитом - 2076,64 грн). Відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості чи будь-якого контррозрахунку.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору позики та підставності для такого виконання.

Оцінка суду:

вислухавши представників сторін, вивчивши зміст письмових заяв по суті спору, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ч.ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 09.10.2020 відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 шляхом формування оферти та її акцептування в електронній формі була укладена угода про надання кредиту № 491037259, що має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаного сторонами, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

На підставі укладеної угоди АТ "Альфа-Банк" 12.10.2020 надало відповідачу кредитні кошти на загальну суму 62455,29 грн, шляхом безготівконого перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № 500597935 від 16.06.2017, що підтверджується відповідною випискою по особовим рахункам (а.с. 14-19).

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц.

Тобто факт перерахування кредитних коштів АТ "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 з метою погашення кредитної заборгованості останнього за договором від 16.06.2017 на вказаний ним рахунок знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи. Натомість доказів протилежного стороною відповідача не надано. При цьому твердження про те, що грошові кошти не бути безпосередньо надані останньому не заслуговують на увагу, оскільки такі були переховані за його проханням на погашення іншого наявного у нього кредитного зобов`язання. Крім того суд звертає увагу на те, що угоду було укладено саме 09.10.2020, а кошти за її умовами були перераховані тільки 12.10.2020, що спростовує твердження представника відповідача про те, що позивач не надав доказів надання кредитних коштів його довірителю саме 09.10.2020.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, АТ "Альфа-Банк" виконав умови кредитного договору від 09.10.2020. Проте таких, за твердженнями позивача, не дотримався ОСОБА_1 , тому в нього перед першим виникла заборгованість в розмірі 92019,42 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 62455,29 грн та заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 29564,13 грн.

20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" було укладено договір факторингу № 2, згідно із умовами якого АТ "Альфа-Банк"відступило ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" право грошової вимоги у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 491037259. Сторона відповідача не заперечувала перехід прав вимоги за вказаним договором факторингу, натомість її заперечення проти позовних вимог зводилися до того, що позивачем не доведено отримання 09.10.2020 коштів його довірителем від АТ «Альфа-Банк» чи укладення ним договору із АТ "Сенс Банк", який надає виписку по рахунку.

Проте в судовому засіданні встановлено, що АТ "Альфа-Банк" та АТ "Сенс Банк" є однією і тією ж юридичною особою, у якої той самий код ЄДРПОУ, тільки змінена назва з АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", що підтверджується відповідями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 100-103).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно із ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним.

Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15.

Як встановлено з матеріалів справи, на день відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 491037259 становила 92019,42 гривень, з яких 62455,29 грн - заборгованість за тілом кредиту; 29564,13 грн - заборгованість за відсотками. Тобто після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за угодою про надання кредиту, як і не нараховувало процентів, а пред`явило вимогу на ту суму, яка була передана первісним кредитором.

З виписок по рахунках також можна прослідкувати, яким чином відбувалося згортання активу по кредитному договору № 491037259 від 09.10.2020, у зв`язку з продажем такого договору на підставі договору факторингу № 4 від 20.12.2021. При цьому, як зазначив представник позивача, жодних проплат ОСОБА_1 за угодою № 491037259 не здійснювалося, доказів протилежного останній не надав. Натомість відображення у виписках у призначеннях платежів типу "Погашення кредиту за кредитним договором № 491037259 від 09.10.2020 згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021", "Сплата процентів за кредитним договором № 491037259 від 09.10.2020 згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021" є способом проведення банком закриття активу і знову ж таки вказує, що такі банківські операції були вчинені згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач має перед позивачем не виконані зобов`язання за угодою № 491037259 від 09.10.2020.

Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник отримавши на його користь кредитні кошти, не повернув їх, як і не сплатив відсотки за користування ними, чим належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 92019,42 грн, складові якої описані вище. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості він суду не надав.

Таким чином, позов ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитим договором слід задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 4).

Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684,00 грн сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, ст. 205, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 628, 638, 639, 1054, 1077, 1078, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію",та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитим договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 491037259 від 09 жовтня 2020 року в розмірі 92019 (дев`яносто дві тисячі дев`ятнадцять) гривень 42 копійки, з яких заборгованість за тілом кредиту - 62455,29 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 29564,13 гривень, а також 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич

Повний зміст рішення виготовлено 16 травня 2024 року.