Єдиний унікальний номер справи 183/7362/23
Провадження № 2/183/545/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Сороки М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач послався на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ пред`явлений до виконання до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою державного виконавця Кашарної Н. В. від 05 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 41771367. Також, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти ну утримання їх спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу відповідача про це знала та приховала від суду. Таким чином, на утримання своїх дітей з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/2 частки від його доходу. На теперішній час він не працює та живе за рахунок родичів та друзів, у зв`язку з тим, що через ведення воєнного стану на території України його підприємницька діяльність виявилась збитковою та він її припинив.

У зв`язку з цим, просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 до 1/6 частки від його доходу щомісячно до повноліття дитини.

Не погоджуючись із позовом відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Сороку М. В. звернулась на адресу суду із відзивом, в обґрунтування якого зазначила, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини, у зв?язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини. Якщо належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а доведено лише зміну його сімейного стану, а саме наявність другої дитини від іншого шлюбу,- це не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем надано копію рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року у справі № 2-2289/08 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу. Однак, не надано жодних доказів того, що такі аліменти сплачувались або сплачуються, на надано доказів відкритого виконавчого провадження за вказаним рішенням або ж наявної заборгованості з виплати аліментів за вказаним рішенням. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. У зв`язку з чим, вважає, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану, не доведено факт погіршення його доходу, не доведено необхідності зменшення розміру аліментів одній дитині у порівнянні з іншою, тому просила відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 40-43).

Позивач відповіді на відзив не подавав.

04 липня 2023 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача (а.с. 28).

Ухвалою судді від 05 липня 2023 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою сторонам відповідачеві було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено його право подати зустрічний позов (а.с. 29). Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача адвокат Сорока М. В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до таких висновків.

Фактичні обставини справи, установлені судом.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ця обставина визнана сторонами та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

На підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашарної Н. В. відкрито виконавче провадження № 71471367 на підставі виконавчого листа № 183/2107/23, виданого 07.03.2023 (а.с. 9-10).

Також судом установлено, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою позивачем копією рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року (а.с. 25).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25).

Установлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 станом на 25 травня 2023 року припинив діяльність як фізичної особи-підприємця за видами економічної діяльності: 46.13 діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (основний); 46.18 діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (а.с.22-23).

Норми права, які застосовує суд, і мотиви їх застосування.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі "Хант проти України" вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що на утримання двох дітей за двома судовими рішеннями з нього стягуються аліменти в загальному розмірі частки від заробітку (доходу) та 25 травня 2023 року він припинив підприємницьку діяльність, оскільки вона виявилася збитковою в умовах воєнного стану , тобто його матеріальний стан змінився.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Щодо стягнення аліментів з позивача в розмірі частки від заробітку (доходу) суд зазначає, що стягнення аліментів у такому розмірі не суперечить положенням чинного законодавства. Ба більше, відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, позивач в обґрунтування позову посилається зокрема на те, що він має намір звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 часки заробітку (доходу). Проте станом на день розгляду цієї справи за інформацією, що міститься на вебпорталі Судова влада України, позивач з таким позовом до суду не звертався.

Вирішуючи спір у цій справі, суд бере до уваги, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказ про те, що позивач припинив підприємницьку діяльність не може бути єдиним і безсумнівним та беззаперечним доказом погіршення його майнового становища, що може стати підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Будь-яких інших належних та допустимих доказів позивачем суду надано не було.

При цьому, суд наголошує на тому, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання, не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Таким чином, суд, установивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а наявність другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів у цій справі.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок сторін, що їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено та підписано 19 квітня 2024 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні 15-18 квітня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна