Справа № 128/3342/19
Провадження № 22-ц/801/1009/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 рокуСправа № 128/3342/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці,

Ухвалу постановила суддя Карпінська Ю. Ф.

Ухвалу постановлено у відсутності учасників справи у м. Вінниця

Дата складення повного тексту 25 березня 2024 року,

Встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 128/3342/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 128/3342/19 залишено без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 128/3342/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці, повернуто заявнику разом з доданими документами.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому повертаючи її, суд першої інстанції не звернув увагу, що у заяві про перегляд рішення Вінницького районного суду від 23 травня 2022 року, поданій вперше, були зазначені нововиявлені обставини, якими обґрунтовується заява, а саме те, що ОСОБА_1 у відповідності до ст. 286.1, 286 ПК України, як власнику земельної ділянки, стосовно якої рішенням суду встановлено постійний безоплатний земельний сервітут, було нараховано земельний податок. Крім того, у заяві зазначена дата відкриття нововиявлених обставин, оскільки ОСОБА_1 стало відомо про нарахування їй земельного податку тільки 15 лютого 2024 року, коли адвокатом була передана їй інформація у відповідь на адвокатський запит від 15 лютого 2024 року за № 5732/6/02-32-2403-16.

Заявник вважає, що нею до заяви додані необхідні докази на підтвердження нововиявлених обставин та фактично підтверджено, що вона не могла знати про їх існування. Зазначає, що суд першої інстанції своїми діями фактично позбавив її права на доступ до правосуддя.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, п. 6 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2024 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 128/3342/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці, повернуто заявнику разом з доданими документами (а. с. 104-123 т. 3).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.

Згідно змісту ухвали суду заяву залишено без руху, оскільки в порушення вимог статті 426 ЦПК України у заяві не конкретизовано нововиявлених саме якими нововиявленими обставинами обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення, тобто коли заявник дізналася або могла дізнатися про існування таких обставин; відсутнє посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. Крім того, заявник ОСОБА_1 не зазначає дати, коли вона дізналася про нововиявлені обставини, не наводить жодних доказів, які можуть підтвердити цей факт, не зазначає причин, чому вона не могла дізнатися про їхнє існування під час судового розгляду справи. Також, долучені заявником до заяви копії документів не засвідчені належним чином (а. с. 127-128 т. 3).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 128/3342/19 повернуто заявнику разом з доданими документами.

Повертаючи заяву заявнику, суд першої інстанції зазначив, що копію ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року заявником ОСОБА_1 було отримано 14 березня 2024 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. За вказаних обставин, оскільки станом на 25 березня 2024 року вимоги ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2024 року про залишення заяви без руху та надання строку для усунення недоліків залишились без виконання, суд визнав дану заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню заявнику.

Колегія суддів не може погодитися з цим висновком суду першої інстанції.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1, 2 статті 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ст. 426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.

У заяві зазначаються: найменування суду, якому адресується заява; ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження; інші учасники справи; дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

До заяви додаються: копії заяви відповідно до кількості учасників справи; документ про сплату судового збору; докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Згідно з ч. 3 ст. 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У поданій ОСОБА_1 заяві про перегляд судового рішення викладено зміст її вимог та обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зазначено дату, коли заявник дізналась про їх існування та до неї додано докази які на думку заявника підтверджують її вимоги.

Тому, посилання суду першої інстанції, як на підставу залишення заяви без руху, на невідповідність її змісту вимогам ст. 426 ЦПК України, як і подальша вимога усунути недоліки з цих підстав, не можуть вважатися правомірними з урахуванням змісту заяви.

Як наголосив Верховний Суд в постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Скаргу ОСОБА_1 повернуто також з підстав, що долучені до заяви копії документів не засвідчені належним чином, проте з такою позицією суду неможливо погодитись у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Таким чином, з огляду на те, що на стадії підготовчого засідання суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються, а оцінка доказів та доведеність вимог має перевірятися на стадії судового розгляду, а не на стадії відкриття провадження у справі, ухвала суду про визнання заяви неподаною та її повернення є такою, що не відповідає положенням ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Суд першої інстанції вимоги закону проігнорував та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що повернення заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і суперечить завданню цивільного судочинства щодо захисту її прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які стали перешкодою для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що судом першої інстанції постановлено помилкову ухвалу, що перешкоджає розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та з урахуванням ст. 379 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
І. М. Стадник