Провадження № 2/712/524/24
09 квітня 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на його користь заборгованість у сумі 1 116 575,00 грн. та судові витрати.
У обґрунтування позовної заяви зазначає, що 30 липня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Юровою О.Є., відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 744 948,75 грн., що на день укладення договору, еквівалентно 29 500,00 доларів США.
Згідно умов договору відповідач повинен повернути зазначену суму до 30.01.2020 включно.
Сторони погодили повернення позики частинами, а саме: 750 доларів США до 30.08.2019, 750 доларів США до 30.09.2019, 750 доларів США до 30.10.2019, 750 доларів США 30.11.2019, 750 доларів США до 30.12.2019, 25 750 доларів США до 30.01.2020.
Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, отримані грошові кошти не повернув, заборгованість відповідача станом на 03.10.2023 складає 29 500 доларів США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ відповідає 1 116 575,00 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 28 листопада 2023 року, яке відкладено на 16 січня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті на 26 лютого 2024 року, яке відкладено на 09 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що 30.07.2019 ОСОБА_1 (далі Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі Позичальник) уклали договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Юровою О.Є., та зареєстровано в реєстрі за № 1254.
Згідно п. 1 Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 744 948,75 грн., що еквівалентно 29 500 доларів США.
Пунктом 2 Договору передбачено, що зазначену суму грошових коштів Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві у строк до 30.01.2020 включно готівкою.
Пунктом 3 Договору визначено, що повернення позики здійснюватиметься готівкою у гривнях за курсом продажу долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день повернення або готівкою у доларах США.
Сторони погодили повернення коштів частинами у такі строки та розміри: 750 доларів США до 30.08.2019, 750 доларів США до 30.09.2019, 750 доларів США до 30.10.2019, 750 доларів США 30.11.2019, 750 доларів США до 30.12.2019, 25 750 доларів США до 30.01.2020.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку . Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження №61-4560св21.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами з дотриманням вимог статті 629 ЦК України.
Сторони дотримались письмової форми договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, позивач довів факт укладення договору на вказаних у ньому умовах.
Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у повному обсязі і у строк, визначений договором.
На час розгляду справи у суду відсутні підтверджуючі докази про те, що договір позики визнаний недійсним чи є розірваним.
А отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими, доказово доведеними, а тому підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 11 165,75 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 1 116 575,00 (один мільйон сто шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень) та судовий збір у сумі 11 165,75 грн. (одинадцять тисяч сто шістдесят п`ять гривень сімдесят п`ять копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2024.

Суддя: О.С. Стеценко