23.04.2024 Справа № 756/2412/21
Унікальний №756/2412/21
Провадження №2/756/100/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

секретаря - Міщенка О.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 із позовом, у якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м. та комору площею 1,1 кв.м.. Також просить усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до вказаної квартири.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частки зазначеної квартири є ОСОБА_3

Квартира є двокімнатною, загальна площа 43,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., з яких одна кімната площею 17 кв.м., друга кімната 10,3 кв.м., коридор площею 5,6 кв.м., кухня площею 6,0 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м., ванна площею 2,2 кв.м., комора площею 1,1 кв.м.

Позивач вказує, що розміри часток позивача та відповідача є рівними, проте, задля уникнення виникнення конфліктної ситуації позивач вважає прийнятним відійти від відповідності реальних часток та передати позивачу у користування житлову кімнату меншою площею та комору, а відповідачу встановити користування кімнатою площа якої значно більша. Допоміжні приміщення, окрім комори залишити у спільному користуванні.

Виходячи із викладеного, запропонований позивачем порядок спільного користування квартирою є наступним: виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м., комора площею 1,1 кв.м., а відповідачу кімнату площею 17 кв.м., інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор площею 5,6 кв.м; кухня площею 6,0 кв.м. вбиральня площею 1,1 кв.м. ванна площею 2,2 кв.м., залишити у спільному сумісному користуванні.

Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування квартирою, а тому позивач вважає, що даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив вимоги задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву де представник відповідача просить у позові відмовити, посилаючись на те що запропонований позивачем порядок користування квартирою, а саме житлова кімната площею 10,3 кв.м та комора площею 1,1 кв. м. для позивача, а для відповідача житлова кімната площею 17 кв.м., суттєво не відповідає їх ідеальним часткам 13,65 кв. м. Окрім того, представник відповідача вказує, що в даній квартирі продовжує проживати попередній власник квартири дочка відповідача ОСОБА_5 з дітьми, іншого нерухомого майна не має, це єдине житло де проживають діти. Додатковою підставою неможливості визначення такого порядку користування квартирою, на думку представника відповідача, є те, що в одній кімнаті 17 кв.м. будуть проживати різностатеві члени сім`ї з площею користування приміщенням на 1 людину - 2,8 кв.м. Крім того, зазначають, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушено права, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , тому підстав для його вселення в 1/2 частину спірної квартири не має.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частку підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 , від 13.01.2021 року яке видане приватним нотаріусом Київського МНО Чорней В.В. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 40097530; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Власником іншої 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 29.09.1998 року, згідно розпорядження №1255.

Згідно плану квартири спірне помешкання складається з: загальна площа 43,3 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., з яких одна кімната площею 17 кв.м., друга кімната 10,3 кв.м., коридор площею 5,6 кв.м., кухня площею 6,0 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м., ванна площею 2,2 кв.м., комора площею 1,1 кв.м.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками не досягнуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ст. 391 Цивільного кодексу України)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як стверджує позивач задля уникнення виникнення конфліктної ситуації позивач вважає прийнятним відійти від відповідності реальних часток та передати позивачу у користування житлову кімнату меншою площею та комору, а відповідачу встановити користування кімнатою площа якої значно більша. Допоміжні приміщення, окрім комори залишити у спільному користуванні.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства, враховуючи площу кімнат, їх розташування та не можливість використання співвласниками без порушення прав та інтересів один одного, оскільки протилежне судом не встановлено, суд вважає за доцільне встановити порядок користування вказаною квартирою наступним чином: виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м., комора площею 1,1 кв.м., а відповідачу кімнату площею 17 кв.м., інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор площею 5,6 кв.м; кухня площею 6,0 кв.м. вбиральня площею 1,1 кв.м. ванна площею 2,2 кв.м., залишити у спільному сумісному користуванні.

Суд вважає, що такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш оптимальним для сторін стосовно умов розташування кімнат у спірній квартирі та є найменш обтяжливим для сторін і максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам і не буде порушувати прав відповідача.

В свою чергу, доводи представника відповідача про відмову у позові у зв`язку з тим, що у квартирі проживає попередній власник квартири не підтверджуються будь-якими доказами, окрім того, вказане не може слугувати підставою для заборони новому власнику користуватись належними йому майном.

З метою можливості забезпечення користування житлом його співвласниками, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 356, 358, 382, 383 ЦК України, ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м., комору площею 1,1 кв.м.;

- виділити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у користування житлову кімнату площею 17 кв.м.;

- інші допоміжні приміщення: коридор площею 5,6 кв.м; кухня площею 6,0 кв.м. вбиральня площею 1,1 кв.м. ванна площею 2,2 кв.м., залишити у спільному сумісному користуванні.

Усунути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2024 року.

Суддя А.В. Шевчук