Справа № 758/9138/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання - Соколовської А.А.,

представника позивача - Гаро Г.О. ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивачки - адвоката Гаро Г.О. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства.

16 квітня 2024 року представником позивачки - адвокатом Гаро Г.О. подано до суду заяву про забезпечення доказів. В якій остання просить зобов`язати Київське міське бюро судово - медичної експертизи продовжити строк зберігання зразка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться на зберіганні в архіві відділення судово - медичної імунології Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи до 31 грудня 2028 року. В обґрунтування заяви посилаючись на тривалість розгляду справи, у зв`язку з чим може існувати ймовірність призначення повторних експертиз ДНК, а строк зберігання зразків крові померлого ОСОБА_5 спливає в січні 2026 року.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки підтримала заяву про забезпечення доказів.

Представник відповідачки в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення доказів, оскільки вважає її завчасно поданою, строк зберігання зразків крові не сплинув.

Суд, вислухавши доводи представників позивачки та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Правилами ч. 2 ст. 116 ЦПК України унормовано, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Як це унормовано положеннями ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з п. 4-6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд враховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вказані вище норми цивільного процесуального законодавства України та вимоги заяви позивачки, можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх зобов`язання зберігання, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації та предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Наведені обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Так, з дослідженої в судовому засіданні відповіді завідувача відділення судово - медичної імунології Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи вбачається, що в архіві відділення зберігається зразок крові від трупа ОСОБА_5 , 1965 р.н. Строк зберігання біологічного матеріалу в архіві відділення становить 3 роки. Орієнтований термін знищення архіву відділення січень 2026 року.

Таким чином, суд вважає заяву, подану представником позивачки про забезпечення доказів, а саме продовження строку зберігання зразку крові померлого ОСОБА_5 передчасною, оскільки наразі триває розгляд справи, а дата знищення зразку крові буде через 1,5 роки, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

Одночасно, суд звертає увагу заявниці, що заява про забезпечення доказів може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи, якщо це буде нагально необхідним.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 116, 117, 263-265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки - адвоката Гаро Г.О. про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19 квітня 2024 року.

Суддя Леся БУДЗАН