ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1132/23 Провадження № 2/636/107/24
03 квітня 2024 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
24 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення на її утримання аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка протягом тривалого проміжку часу та по сьогоднішній день проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Мати дитини проживає окремо від них та з 2018 року не з`являється до дочки, не цікавиться її життям, не надає дитині матеріального утримання, її не відвідує, хоча перешкод для цього з боку позивача не створюються. Тобто відповідачка злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, що порушує права дитини, позивач вважає, що наявні правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів на його користь на утримання дочки в розмірі частини заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною відповідного віку.
До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про місце та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не подала. У зв`язку з чим та відповідно до ч.4 ст. 223, ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює у справі заочне рішення.
Представник третьої особи- Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області надала клопотання про проведення судового засідання без її участі, рішення просила ухвалити згідно чинного законодавства з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини.
Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до даних, що містяться в наданій копії паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 04.12.2008 року Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області, позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані про розірвання їх шлюбу відсутні. Сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.10. 2013 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №30. Сімейні відносини між сторонами були фактично припинені, і відповідачка проживає окремо від позивача, з яким проживає їх неповнолітня дочка.
Згідно копії акту обстеження від 20 березня 2023 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Руденко К.С., за участю мешканців - сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проведено перевірку та обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено,бщо в будинку фактично проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його малолітня дочка ОСОБА_2 , та ОСОБА_7 (батько ОСОБА_1 ).
Як вбачається з відповіді Комунального закладу Зміївська гімназія №1 «Сузір`я» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 20.03.2023 № 01-17/24 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахована до закладу 20.01.2020 року згідно клопотання виконкому Борівської сільської ради від 20.01.2020 року №02-19/69 як дитина, що опинилась у складних соціальних умовах по теперішній час. ОСОБА_2 , ученицю 4 класу, приводить до закладу і забирає із закладу її батько ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_1 до закладу особисто не приходила, не зверталась до адміністрації закладу у іншій спосіб, навчанням своєї доньки не цікавилась. Інформація про матір ОСОБА_1 у закладі відсутня, окрім даних зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 .
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Зміївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради від 21 серпня 2023 року №260, виходячи з встановлених обставин та наданих батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів, а також з інформації служби у справах дітей виконавчого комітету Чкаловської ради Чугуївського району Харківської області та фахівців соціальної роботи за місцем реєстрації матері дитини ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але на даний час проживає в рф. Умови проживання в квартирі задовільні: 4-х кімнатна квартира з усіма зручностями, в наявності меблі, побутова техніка. Вказане свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дитини, піклування про фізичний, духовний та моральний стан, що порушує права дитини, ухиляється від виховання дитини, не забезпечує належного догляду за дитиною. Враховуючи наведене, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд погоджується із зазначеними висновками органу опіки і піклування, оскільки ці висновки повністю узгоджуються з наданими доказами у справі.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Досліджені судом докази свідчать про те, що мати неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не цікавиться її здоров`ям, не приїздить до неї та не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що такі вимоги також підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, силу вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3- 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідачка є працездатною особою та не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, та приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_2 розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Щодо сплати судового збору суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який набрав чинності з 1 січня 2023 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривень.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Посилання позивача на звільнення його від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» є безпідставним, оскільки він є законним представником дитини ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України. Однак у зв`язку із задоволенням його позовних вимог в частині позбавлення відповідачки батьківських прав, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідачку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого становить 2147,20 грн. (за вимогу про позбавлення батьківських прав - 1073,60 грн. та за вимогу про стягнення аліментів -1073,60 грн.), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення аліментів відповідно до п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-281, 354, 355, 430, ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави 2147,20 гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлений 12 квітня 2024 року
Суддя: І.В. Карімов