Справа № 716/1723/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі

головуючої судді - Сірик І.С.

секретаря судового засідання - Бортнік А.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, Служба у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 2004 року проживала разом з відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2007 між ними було офіційно укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. За період спільного проживання у них народилося шестеро дітей. У зв`язку з складним фінансовим станом в родині та небажанням ОСОБА_3 працювати вона вимушена була періодично їздити до Польщі на заробітки. За весь час, коли вона перебувала на заробітках їхні діти проживали разом з зі своїм батьком. 21.10.2019 року вона в черговий раз поїхала на два місяці за кордон. 23.12.2019 повернулась додому, однак ОСОБА_3 досить неприязно та агресивно її зустрів. Згодом вона дізналася, що ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про стягнення із неї на його користь аліментів для утримання їх дітей, а також дізналася, що 05.12.2019 шлюб між ними розірвано. Про наявність даних рішень дізналась пізніше, коли з виконавчої служби до неї надійшла вимога про погашення заборгованості по аліментах. Окрім вказаного ОСОБА_3 одноособово, без узгодження з нею вирішив, що їхні діти мають проживати з ним, а вона повинна сплачувати на його користь аліменти для їх утримання. Позивач зазначає, що впродовж декількох років відповідач не дає їй можливості спілкуватися з дітьми та здійснює на дітей психологічний тиск, розповідаючи їм вигадані факти, що поступово формує у дітей її образ, як поганої мами. Позивач вказує, що розуміючи, який спосіб життя веде ОСОБА_3 у неї є обґрунтовані підстави вважати, що подальше життя дітей разом з ним призведе до незворотних наслідків та негативно відобразиться на їх психічному здоров`ї та на їх майбутньому житті в цілому. Оскільки дійти компромісу з відповідачем, щодо спільного виховання дітей у неї не вийде, вона звернулася до служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації з заявою про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. На підставі її заяви службою у справах дітей було здійснено виїзд до її помешкання і згідно акту обстеження житлових умов від 06.07.2023 зроблено висновок, що житловий будинок облаштований всім необхідним для проживання малолітніх дітей та створено всі умови. Враховуючи вищенаведене позивач просить суд визначити місце проживання її неповнолітніх дітей разом з нею.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.

Крім того в судовому засіданні, ОСОБА_1 вказала, що про заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, дізналась, в той час коли намагалась виїхати за межі України, але в неї виявилось заборона на перетин кордону у зв`язку із вказаною заборгованістю. В 2023 заборгованість була погашено повність її матір`ю, оскільки в неї коштів не було. З 2019 перебуваючи в Україні зі своїми дітьми не бачилась, не спілкувалась, до суду, правоохоронних органів, чи служби в справах дітей з приводу усунення перешкод в спілкуванні з дітьми не зверталась. До школи, дитячого садочка також не навідувалась, щоб побачити дітей. Її матеріальний стан протягом 2019-2023 не змінився.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у 2018 році позивачка вирішила їхати на заробітки до Польщі. Він в свою чергу категорично був проти цього. Однак після суперечки ОСОБА_1 залишила шестеро малолітніх дітей і виїхала за кордон. Перед поїздкою позичила певну суму коштів у знайомих. Через певний період повернулася і її відношення до нього змінилося, а пізніше він дізнався, що у неї з`явився інший чоловік і вона іде до нього жити. Він в свою чергу просив дружину залишитися, не покидати сім`ю, оскільки у них шестеро дітей, однак у відповідь отримав відмову. Найбільше його вразило те, що ОСОБА_1 хотіла здати дітей до інтернату, оскільки у неї з`явилося нове життя. Перебуваюши у Польщі ОСОБА_1 не допомагала йому утримувати дітей, а тому він звернувся до суду із заявою про стягнення з неї аліментів, а також згодом звернувся із заявою про розірвання між ними шлюбу. З часу винесених рішень позивачка жодних дій для підтримання контакту із дітьми не вчиняла. З метою захисту прав та законних інтересів дітей 14.04.2021 року виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради було прийнято рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування Кадубовецької сільської ради про визначення місця проживання їх дітей біля нього. На момент затвердження рішення місця проживання дітей місце проживання ОСОБА_1 було невідоме. Контактні телефони, які раніше їй належали були недійсні. На повідомлення у соціальній мережі Face Book не відповідала, хоча сторінкою користувалася. Аліменти на дітей не сплачувала, в зв`язку з чим розмір заборгованості по аліментах складав 247737,00 гривень. Станом на 17.10.2023 року розмір заборгованості складає 26046,00 гривень. Твердження позивачки, що вона намагалася підтримувати контакт з дітьми не відповідає дійсності, оскільки зі скрін-шотів, які вона долучає до матеріалів справи то вони датовані від 04.07.2023 року. З даних скрін-шотів також видно, що старша донька самостійно відмовляється від спілкування з позивачкою. Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що діти проживають біля нього, він ними піклується, забезпечує всім необхідним, має самостійний дохід, не зловживає спиртними напоями . Згідно характеристик зі школи, саме він відвідує школу, де навчаються їх діти, цікавиться не лише навчанням і вихованням дітей, але і справами класу, постійно відвідує батьківські збори. Вважає, що підстави для визначення місця проживання дітей із позивачкою відсутні, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовну заяву не визнав. Просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи від Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився подав суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Крім того вказали, що висновок органу опіки та піклування, який наданий ними 14.04.2021є актуальним на сьгоднішній день.

Представник служби у справах дітей Чернівецької районної військової адміністрації подав до суду письмові пояснення відповідно до яких вважає визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дітей.

Свідок ОСОБА_7 , яка являється матір`ю ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що її донька проживаючи в шлюбі з ОСОБА_3 неодноразово приїжджала до неї, через те що останній застосовував до неї фізичне насильство. Перебуваючи в шлюбі, не бачила, щоб батько грався з дітьми, оскільки він постійно примушував їх працювати. На даний час, вона забезпечена матеріально, має у власності житловий будинок, автомобіль - зможе забезпечити належні умови для проживання дітей. Її відомо про те, що в ОСОБА_1 була значна суму заборгованості щодо несплати аліментів, яку вона особисто сплатила. ЇЇ матеріальний стан який був з 2019 по 2023 не змінився.

Свідок ОСОБА_8 суду вказала, що знайома з ОСОБА_1 близько 3 років. Познайомилась за таких обставинах, остання попросила її поїхати за речами, які знаходились в с. Чуньків. Перебуваючи на території житлового будинку почула, як діти повідомили ОСОБА_1 , що з нею не будуть спілкуватися, оскільки їм заборонив батько.

ОСОБА_9 , допитана в якості свідка, вказала, що коли її сестра перебувала в пологовому будинку, вона не приходила по місцю проживанню її племінників. Проте що ОСОБА_3 грав в ігри планшеті не відомо. Перебуваючи в гостях сестри, був випадок коли ОСОБА_3 зробив її агресивно зауваження через те що вона курила, оскільки від неї відчувався запах тютюнових виробів коли вона перебувала в будинку.

Свідок ОСОБА_10 , суду вказала, що являється сусідкою колишнього подружжя. ОСОБА_1 неодноразово залишала своїх чотирьох неповнолітніх дітей на той час разом із 90 річною бабою та дзвонила до неї щоб прийти подивитись до дітей. З подругами також неодноразово ходила на танці, при цьому з дітьми залишався чоловік та баба. Батько дітей постійно працює по найму. Їй відомо, що в 2023 році ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю приїздила в село щоб виписатися, однак ні до дітей, ні додому, ні в школи не заходила. На даний час діти краще виглядають, ніж в той час коли жили з матір`ю.

Свідок ОСОБА_11 суду вказала, що 5 років тому до неї прийшла ОСОБА_1 , позичила 100 долларів, у зв`язку із тим що їхала за кордон. Коли вона запитала її, як вона може залишити таких малих дітей, остання повідомила їй, що з батьком їм буду краще.

Свідок ОСОБА_12 суду вказала, що подружжя ОСОБА_13 спочатку жило добре, однак одного разу після приїзду матері ОСОБА_1 - відносини погіршились. Тоді остання забрала дітей та поїхала проживати до своєї матері. Коли ОСОБА_3 поїхав забрати свою дружину, повернувся звідти дуже побитим, а ОСОБА_1 після цього була дуже агресивна. Згодом відповідачка поїхала за кордон і більше до дітей не поверталась.

ОСОБА_14 допитаний в якості свідка суду вказав, що проживає по сусідству з ОСОБА_3 . Дане подружжя проживало добре, проте після того, як дружина поїхала в Польщу відносини зіпсувались, остання покинула сім`ю та дітей. ОСОБА_3 самостійно тривалий час виховує та утримує своїх дітей.

Свідок ОСОБА_15 , охарактеризував ОСОБА_3 з позитивної сторони, як працелюбного чоловіка, який утримує та виховує дітей на належному рівні.

Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

У статті 7 СК України закріплено, що суд при розгляді справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції прав людини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 2004 року проживали однією сім`ю. У 2007 році між ними офіційно було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області.

За період спільного проживання у них народилося шестеро дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Наведене вбачається із копії свідоцтва про народження (а.с.17-22).

Рішенням Заставнівського районного суду від 05.12.2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с.23-24).

Згідно Судового наказу Заставнівського районного суду Чернівецькорї області від 05.11.2019 року із позивачки ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Стаття 160 СК України закріплює, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення ч.1 ст.161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що:

«Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що:

«Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі №754/16535/19 (провадження №61-14623св21) вказано, що:

«Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади (а.с.16); працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_21 з 25.10.2022 року по даний час займаючи посаду - охоронник. Наведене вбачається із довідки за №2 від 07.04.2023 (а.с.48).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 проживає разом з мамою ОСОБА_7 у її будинку. Умови проживання хороші. У власності ОСОБА_22 є також двохкімнатна квартира у м. Чернівці (а.с.49).

Згідно свідоцтва про шлюб 19.08.2023 ОСОБА_23 зареєструвала шлюб із ОСОБА_24 , та змінила прізвище на " ОСОБА_23 ".

Відповідач ОСОБА_3 разом із неповнолітніми дітьми проживає у АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання виданого виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради за №643 від 18.10.2023 року (а.с.89).

З даного акту обстеження вбачається, що у зв`язку із проведенням капітального ремонту у власному будинку, сім`я ОСОБА_3 проживає у будинку батькового брата, який надав можливість проживати сім`ї безкоштовно та на необмежений термін. Будинок має 120 м.кв. житлової площі, забезпечений твердим паливом, є вода, кухня, три окремі спальні, вітальня та коридор. У будинку чисто, діти доглянуті, виховані, скарг на здоров`я дітей немає. Зі слів батька мати не займається вихованням дітей, не відвідує дітей, нерегулярно сплачує аліменти, не допомагає ні продуктами харчування, ні одежею, ні засобами гігігєни. Діти постійно відвідують школу. Зауважень від вчителів щодо навчання та виховання дітей немає. Старша донька навчається у Чернівецькому національному університеті на педагога та зарекомендувала себе з позитивної сторони. Сім`я користується земельною ділянкою 0,50 га для ведення особистого господарства, вирощує свої овочі. Земельна ділянка(пай) площею 1,5 га в оренді у ПП Західний Бух , за що сім`я отримує регулярну плату. В підсобному господарстві утримують домашню птицю, свині, пасіка, кролі. Мають власний транспорт: мотоблок, яким обробляється присадибна ділянка.

Відповідно до висновків ЛКК № 260, 259 , 261, 258, 257, 256, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено всисновки про стан здоров`я дітей, які на момент розгляду справи здорові.

З наданих характеристик Чуньківського закладу загальної середньої освіти відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 - діти зарекомендуали себе з позитивної сторони. Батько є авторитетом у синів та здійснює контроль за їхнім навчанням, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та вихованням дітей.

Відповідно до довідки № 514.23 від 17.10.2023 виданої Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича ОСОБА_16. є студенткою 2 курсу факультету педагогіки, психології та соціальної роботи денної форми навчання.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Кадубовецької сільської ради, Рішення №7 Кадубовецької сільської ради від 14.04.2021 року визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем їх реєстрації разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 . (а.с.80, 81 ).

Судом враховано, що за цивільним позовом ОСОБА_1 органом опіки та піклування не складено висновку про доцільність проживання дітей разом з матір`ю, а складений акт обстеження умов проживання, не є за своєю суттю та змістом висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).

При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

Так, під час з`ясування думки дітей суд встановив наступне.

ОСОБА_16 на момент розгляду справи досягла повноліття. Суду вказала, що з своєю матір`ю не спілкується та не бажає з нею спілкуватися та проживати. Після того як мати їх покинула в 2019 році вона намагалась з нею підтримувати зв`язок, спілкувалась, однак згодом мати її заблокувала в соціальній мережі Фейсбук, а номер мобільного змінила. З 2019 вихованням та утриманням її та менших братів та сестер займається батько, який працює по найму. Коли проживали разом сім`єю, мати водила її в магазин, на ринок, на вихідні в парк. Часто розважалась з подругами, а її залишала вдома доглядати менших дітей.

Неповнолітні ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вказали, що з матір`ю вже багато років не спілкуються, оскільки в 2019 році остання прийшла до їхнього будинку забрати свої речі, а їх покинула. Пам`ятають, як одного разу коли мама забрала їх та поїхала до будинку її матері, де вони сильно налякались, оскільки чоловік ОСОБА_7 (як бабусю не пам`ятають) перебуваючи в алкогольному сп`янінні бігав за ними з ножем. Після цього приїхав батько та забрав їх додому. Мама досить часто на них кричала та наказувала, била за поведінку, навчання. Батько забезпечує їх всім необхідним, вони забезпечені належними умовами проживання, вони хочуть і надалі проживати з батьком.

Діти тривалий час проживають з батьком і емоційний контакт з матір`ю у певній мірі втрачено. Цьому ймовірно сприяло той факт, що ОСОБА_1 покинула дітей та з 2019 року їх не відвідувала, не бачилась, не спілкувалась. Протягом розгляду справи діти ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , висловлювали бажання проживати з батьком, заперечували можливість проживання з матір`ю.

Доказів жорстокого поводження батька з дітьми, притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, учасниками справи не надано та судами таких фактів не встановлено.

Крім того суд враховує, що станом на дату ухвалення судового рішення суду троє дітей сторін ОСОБА_16 досягла повнліття, а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виповнилося 14 років, що згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України, ст. 29 ЦК України свідчить про наявність у них права самостійно обирати з ким з батьків вони будуть проживати. Протягом розгляду справи виявили бажання проживати з батьком.

При розгляді справ щодо місця проживання дітей суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків.

Протягом судового розгляду справи вплив батька на дітей шляхом формування негативного образу матері, спонукання їх без будь-якої правомірної причини відмовитися від контактів з нею, що призвело до штучного відчуження ОСОБА_1 від її дітей, нічим не підтвердженні, мають характер припущення. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначила, що до правоохоронних органів, служб у справах дітей, чи суду з приводу перешкоджань бачитись з дітьми не зверталась до дітей не навідувалась до моменту звернення із позовом до суду із визначенням місця проживання дітей.

Об`єктивно встановлено те, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2019 року проживають з батьком, де їм створено всі належні умови.

Наявність чи відсутність у матері чи батька, які проживають окремо, власного житла для визначення місця проживання дитини немає вирішального значення, оскільки закон не пов`язує вирішення зазначеного питання із вказаною обставиною. Головне, щоб дитині за місцем проживання батьків (власне чи орендоване житло) були створені для дитини належні умови її проживання і розвитку. У зв`язку з цим немає підстав надавати перевагу у вирішенні спірного питання тому з батьків у власності якого перебуває житло.

На момент розгляду справи судом встановлено, що у позивачки ОСОБА_28 , згідно Договору Дарування від 25.03.2024 року перебуває у власності квартира АДРЕСА_5 , а у відповідача ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2020 року є у власності житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 .

Судом встановлено мати і батько створили належні умови для проживання та розвитку дітей, за місцем проживання та праці батьки характеризуються позитивно.

Тобто у справі не встановлено обставин, які би вказували, що у батька, з яким проживають діти, не буде забезпечено їхній розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Визначаючи місце проживання дітей, надавши належну оцінку усім обставинам справи, виходячи із найкращих інтересів дітей, встановивши, що діти вже досить тривалий час проживають разом із батьком. На час ухвалення рішення не встановили обставин, які б давала підстави для висновку, що визначення місця проживання дітей з матір`ю, що фактично приведе до зміни місця проживання дітей, буде мати більш позитивний влив на них. За таких обставини врахувано інтереси дітей, які проживають в атмосфері любові, турботи, захисту, а тому для зміни їхнього проживання вагомі підстави відсутні.

Проте слід зазначити, що матір дітей, яка, безсумнівно, відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їхнє здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено, як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

У зв`язку із викладеним, вирішуючи даний позов, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, враховуючи інтереси дитей та інші обставини справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача про визначення місця проживання дітей з матір`ю, залишити без задоволення.

Керуючись ст.2; 4-5; 10-13; 76-81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.3; 9; 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.21-22; 24; 51 Конституції України, ст.3; 141; 155; 160-161 СК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства", пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька с.Зеленів Вижницького району Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Гончаров Михайло Сергійович, адреса АДРЕСА_6 , ордер серії АХ №1148035 від 08.09.2023 року.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26.02.1998.

Представник відповідача: адвокат Данищук Василь Вячеславович, адреса м.Заставна вул. Молдавська, 45А, ордер серії СЕ №1071526 від 20.10.2023.

Третя особа - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, адреса с.Кадубівці вул.Михайловського, 2.

Третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації, м. Чернівці вул. Стеценка Кирила, 3

Суддя Сірик І.С.