ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника відповідачів адвоката Андрійко О.В.,

розглянувши в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою адвоката Андрійко Олени Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Савченко Л.І. в м.Полтаві, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 066, 13 дол. США та пені у розмірі 417 123, 42 грн.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 21 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ ««Правекс-Банк»», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6399-014/08Р.

Відповідно до зазначеного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті на загальну суму 15 233, 00 дол. США терміном до 21 серпня 2013 року зі сплатою 13, 99 % річних за час фактичного користування кредитом, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.

Відповідно до умов договору, викладених у пункті 4.4, ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами у сумі 254, 00 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача 21 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 6399-014/08Р.

Згідно з умовами пункту 1.1 зазначеного договору поруки ОСОБА_2 у порядку та на умовах, передбачених договором поруки, зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Всупереч умовам договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 03 червня 2015 року складає 19 066, 13 дол. США, а саме: тіло кредиту - 13 032, 63 дол. США; відсотки - 6 033, 50 дол. США; крім того: пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 295 065, 97 грн та пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 122 057, 46 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» задоволено.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2020 року залучено до участі у справі правонаступника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія».

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вказану справу передано з Московського районного суду м.Харкова на розгляд Октябрському районному суду м.Полтави.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2022 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № 6399-014/08Р від 21 серпня 2015 року за період з 24.07.2012 року по 03.06.2015 року у сумі 5401, 86 дол. США, яка складається із заборгованості по поверненню кредиту в розмірі 3295 дол.США та заборгованості по відсоткам в розмірі 2106, 86 дол.США), а також пеню за період з 24.07.2014 по 03.06.2015 у сумі 148927, 80 грн., яка складається із пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 101799,9 грн. Та пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 47127, 90 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Довіра та гарантія» судовий збір у сумі по 584 грн. 64 коп. з кожного.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 жовтня 2023 року замінено вибулого стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчих листах №643/11945/15-ц виданих Октябрським районним судом м.Полтави 25.07.2023 року.

Рішення суду мотивовано обгрутованістю позовних вимог в межах строків позовної давності.

Рішення оскаржила адвокат Андрійко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», з підстав спливу строку позовної давності.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на підставі п. 9.2 кредитного договору строк користування ОСОБА_1 кредитом припинився достроково, останній платіж за тілом кредиту було здійснено нею 03 грудня 2010 року, проте з цим позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» звернулося тільки у липні 2015 року.

Вважає, що позовні вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування (до 10 лютого 2011 року), проте у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідачів.

Вказує, що оскільки за умовами пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт розстрочення, тобто з 10 лютого 2011 року, то після зміни строку виконання зобов`язання (10.02.2011 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки вимогою пункту 9.2 за кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

У відзиві ТОВ «Діджи Фінанс» посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката Андрійко О.В. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Вважає, що банком при зверненні до суду з даним позовом не було пропущений строк позовної давності.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 серпня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6399-014/08Р, за п.п.1.1.-1.2 якого банк надав кредит позичальнику у валюті у розмірі 15233 долари США 00 центів строком з 21.08.2008 до 21.08.2013 зі сплатою 13,99 відсотків річних.

Згідно п.4.4. кредитного договору позичальник зобов`язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами у сумі 254 долари США 00 центів щомісяця до 10 числа наступного місяця

Відповідно до п.4.5 кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаного у п.1.2 даного договору, а саме до 21 серпня 2013 року.

Пунктом 10.1 кредитного договору встановлено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору , що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на виконання умов кредитного договору, проте заборгованість перед Банком у повному обсязі не погашена. Станом на 03 червня 2015 року за розрахунками позивача за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 13032 долари США 63 центи, по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 6033 долари США 50 центів, що слідує із розрахунку заборгованості .

У зв`язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором, щодо повернення кредитних коштів, позичальнику згідно п.10.1 кредитного договору нарахована пеня, яка станом на 03 червня 2015 року становить 14004 долари США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2015 року становить 295065 грн. 97 коп., а через порушенням строків, встановлених кредитним договором, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику згідно п.10.1 кредитного договору нарахована пеня, яка станом на 03 червня 2015 року становить 5792 долари США 95 центів, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2015 року становить 122057 грн. 46 коп. Загальна сума пені становить 417123 грн. 42 коп.

Крім того, в якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 6399-014/08Р від 21 серпня 2008 року, за п.1.1 якого поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та повного погашення основної суми боргу за кредитом. термін дії поруки до 21 серпня 2016 року, що визначено у п.4.1 вказаного договору.

Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що з відповідачів на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом і відсотками в межах трирічного строку позовної давності, а заборгованість по сплаті пені - в межах річного строку позовної давності.

Доводи представника відповідача щодо зміни строку виконання основного зобов`язання на підставі п.9.2 Договору, а відповідно пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог у повному обсязі, суд відхилив, оскільки, умова настання зміни строку виконання основного зобов`язання не була виконана.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У справі, яка переглядається, пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається терміном з 21 серпня 2008 року по 21 серпня 2013 року.

У пункті 9.2. кредитного договору сторони погодили, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою процентів за користування кредитом строк користування кредитом припиняється достроково на десятий день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

З аналізу змісту пункту 9.2 кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, так як у такому повідомленні банк не вимагає дострокового виконання зобов`язань.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

За викладених обставин Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-цвідступила від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі 756/11460/15-ц (провадження № 61-18170св18) та від 05 лютого 2020 року у справі № 534/711/16-ц (провадження № 61-11080св19) про те, що обумовлена в пункті 9.2 кредитного договору зміна строку виконання основного зобов`язання можлива лише за наявності одночасно двох умов: виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості та письмове повідомлення його банком про припинення строку користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 4.4 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Зважаючи на те, що на підставі пункту 9.2 кредитного договору строк користування ОСОБА_1 кредитом припинився достроково, останній платіж за тілом кредиту було здійснено нею 03 грудня 2010 року, проте з цим позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося тільки у липні 2015 року, тому позовні вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування, проте у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідача (т. 1, а.с.70-75).

При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань на підставі пункту 9.2 кредитного договору.

Отже, за умовами пункту 9.2 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 лютого 2011 року, оскільки за вимогою пункту 9.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16.

Відносно вимог до поручителя, то якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Виходячи з наведених вище пістав оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ«Фінансова компанія «Довіра та гарантія», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», до відповідачів.

На підставі положень ст.141 ЦПК України з ТОВ «Діджи Фінанс» » на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1753,92 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Андрійко Олени Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зпдовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1753,92 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.05.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна