Справа № 643/3350/24
Провадження № 2/643/2251/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024

11 квітня 2024 року місто Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Задерей Олександра Віталійовича до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Задерей О.В. звернулася до суду з позовною заявою до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Дослідивши отримані матеріали, судом встановлені недоліки позовної заяви, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення позовної заяви без руху.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд повинен перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту прав, а також дотримання правил підсудності та виконання вимог встановлених для форми, змісту позовної заяви.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, прохальна її частина має одночасно одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивачкою та її представником не додано до позовної заяви підтвердження сплати судового збору.

При цьому, представник позивачки додав до матеріалів позовної заяви клопотання про звільнення позивачки від сплати судового збору з тих підстав, що розмір судового збору за подачу позовної заяви становить 10 340,41 грн. Вказана сума для позивачки є дуже великою, оскільки вона перевищує розмір 5% річного доходу позивачки та перевищує розмір її середньомісячного чистого доходу, на утриманні є малолітня дитина, а також те, що позивачка проживає у м. Харкові, яке постійно потерпає від збройної агресії тощо.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Законодавством встановлені конкретні умови, за наявності яких можливе звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочення.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється ст. 8 Закону України «Про судовий збір» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015, що набрав чинності 01.09.2015. А саме: враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначене положення закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подаються до суду, або окремим документом.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Між тим, з урахуванням дії принципу змагальності, питання щодо звільнення від сплати судового збору вправі поставити перед судом позивач шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання, у якому повинно бути наведено обставини, котрі свідчать про незадовільне скрутне матеріальне становище особи, та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути, зокрема, документи про рівень доходу позивача, документи про заборгованість за комунальні послуги, документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження, відомості про відсутність рухомого чи нерухомого майна, від яких позивач може отримувати доходи, тощо.

Так, на підтвердження скрутного матеріального становища позивачки, до матеріалів клопотання додано довідку про доходи за 2023 рік, копію свідоцтва про народження дитини, Інформаційну довідку з ДРРП, довідку про залишок коштів на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

Суд зазначає, що довідка про поточний стан рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», де у позивачки за період з 05.02.2024 по 05.02.2024 відсутні операції, не може свідчити про скрутне матеріальне становище, оскільки вона видана з інформацією лише за період з 05.02.2024 по 05.02.2024 , а у позивачки можуть бути відкриті й інші рахунки у банківських установах.

Надана представником позивачки довідка про доходи позивачки за 2023 рік, не містить актуальної інформації про доходи останньої за період вже 2024 року, на момент звернення до суду з позовною заявою.

При цьому слід зазначити, що позивачка є особою працездатного віку, доказів того, що за станом здоров`я чи з інших причин позивачка не може працювати, суду не надано, а саме по собі посилання у клопотанні на те, що позивачка не працює, не свідчить про відсутність у неї інших джерел доходу.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , про що долучено копію свідоцтва про укладення шлюбу.

При цьому, позивачкою та її представником не подано інформації про те, що позивачка є одинокою матір`ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років та не перебуває на утриманні чоловіка.

Відтак, надані позивачкою та її представником документи на підтвердження скрутного матеріального становища позивачки, не відображають наявність такого становища у позивачки станом на дату подачі позовної заяви, а саме на 05.04.2024.

Оскільки суд не наділений повноваженнями звільняти особу від сплати судового збору без будь-яких достатніх правових підстав та, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, приходжу до висновку про відсутність достатніх та переконливих доказів, які б давали підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зазначене вище не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог і в жодному разі не робить суд недоступним для позивачки, яка потребує судового захисту, та не є перешкодою в її доступі до правосуддя.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Відтак, позивачка та її представник мають надати суду належні та переконливі докази, які б давали підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви або надати суду підтвердження сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою, яка має одночасно майнову та немайнову вимоги.

Далі, представником позивачки в прохальній частині позовної заяви викладено дві вимоги про витребування доказів.

Суд, вважає необхідним роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане у строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановлено строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Крім того, суд роз`яснює, що клопотання про витребування доказів подається окремо від тексту позовної заяви чи іншої заяви, окремим клопотанням, з дотриманням вимог ч.ч. 1,2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України.

Клопотання про витребування доказів, яке подане саме в порядку ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, може бути розглянуте судом лише після відкриття провадження у справі.

Також суд роз`яснює, що відповідно до положень ч. 4 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, суд може витребувати докази до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Далі, за вимогами ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Пункт 29 згаданого положення вказує, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

У порушення наведених норм, позивачкою та її представником не додано доказів того, що у відповідача зареєстрований електронний кабінет у системі «Електронний суд» та направлення відповідачу копії позовної заяви та додатків до неї на адресу електронного кабінету відповідача, зареєстрованого в системі «Електронний суд», або доказів надсилання відповідачеві листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

Згідно зі ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачці часу, необхідного для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Задерей Олександра Віталійовича до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви впродовж десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Сугачова