Провадження № 2/204/399/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надії Алексєєнко 104» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року ОСББ «Надії Алексєєнко 104» звернулося до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 , із вимогою про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 1-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 липня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано ОСББ «Надії Алексєєнко 104». Відповідно до статуту вказаного ОСББ, метою його створення є забезпечення і захист власників спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. При цьому, вказує на те, що всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання, зокрема, щодо належного утримання спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Стверджує, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , однак внески на утримання будинку та прибудинкової території з березня 2021 року по червень 2023 року, не сплачує, у зв`язку з чим за нею рахується заборгованості у сумі 5021 гривня 52 копійки, які позивач прохає стягнути з відповідачки разом із витратами по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні та правової допомоги у розмірі 3000 гривень.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року у справі відкрито спрощено позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 годину 45 хвилин 13 вересня 2023 року (а. с. 40), копія якої надіслана учасникам справи 21 серпня 2023 року за вихідним № 25557/23-вих/2/204/3177/23 (а. с. 41). 27 вересня 2023 року на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернуто поштовий конверт, яким позивачці направлялися позовна заява з додатками та ухвала про відкриття провадження (а. с. 51).

02 листопада 2023 року на адресу суду надійшла заява відповідачки (а. с. 55), в якій вона позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує, оскільки така заборгованість нею повністю сплачена.

06 лютого 2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідачки (а. с. 68-69), в яких вона позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує.

В письмових поясненнях зазначає про те, що договір з нею, як з власницею квартири ніхто не укладав, а за його відсутності вона не знала ані суми оплати (тарифу), ані реквізитів рахунків на які потрібно платити. Стверджує, що жодних ані рахунків на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, ані претензій щодо погашення заборгованості за ними вона від ОСББ вона не отримувала. Натомість, її прохання щодо надання їй квитанції позивачем були проігноровані та залишені без відповіді. Вказує на те, що мешканці будинку не розуміють, що робиться та на які потреби використовуються кошти співвласників, оскільки голова правління ОСББ перед мешканцями не звітує, жодної інформації їм не надає, а лише виставляє списки боржників у спільній групі мешканців будинку у мессенджері Viber. Стверджує, що нею було сплачено суму заборгованості по внескам відповідно до виставленого позивачем в групі Viber списку боржників у розмірі 11077 гривень 67 копійок, з урахуванням поточних платежів. Тому, з урахуванням заявлених позивачем вимог у розмірі 5021 гривня 52 копійки, вважає, що по її рахунку повинна бути не заборгованість, а переплата у розмірі 6056 гривень 15 копійок, які вона прохає суд повернути на її банківський рахунок, як помилково сплачені, а судові витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав суд про розгляд справи за його відсутності (а. с. 7), проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 82), в якій позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала.

Судом встановлено, що ОСББ «Надії Алексєєнко 104» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 07 червня 2016 року під ідентифікаційним кодом юридичної особи № 40633197 (а. с. 18-20).

Відповідно до Статуту ОСББ «Надії Алексєєнко 104». який затверджений рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку «Надії Алексєєнко 104», зокрема протоколом № 1 від 07 червня 2016 року (а. с. 21-34), об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 для забезпечення та захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

З протоколу загальних зборів ОСББ «Надії Алексєєнко 104» № 5 від 14 квітня 2018 року вбачається, що співвласниками вказаного багатоквартирного будинку затверджено кошторис на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ, порядок сплати та переліку тарифів і розмірі внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ за адресою : АДРЕСА_3 . Так, затвердили внески у розмірі 03 гривні 75 копійок з 1 м2 та у розмірі 0 гривень 70 копійок за технічне обслуговування ліфтів з 1 м2 починаючи з 01 квітня 2018 року (а. с. 36).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337438602 від 29 червня 2023 року (а. с. 15 та на звороті) вбачається, що відповідачка, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, з 15 березня 2021 року є власницею квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки голови ОСББ «Надії Алексєєнко 104» від 01 липня 2023 року № 1 про наявність заборгованості (а. с. 16-17), у ОСОБА_2 (кв. АДРЕСА_5 ), за період часу з 15 березня 2021 року по 01 липня 2023 року, рахується заборгованість у розмірі 5021 гривня 52 копійки.

28 вересня 2023 року відповідачкою сплачено на рахунок позивача 1000 гривень, що підтверджується квитанцією № 9319-2556-7571-8027 й, 25 жовтня 2023 року 10000 гривень, що підтверджується квитанцією № 9321-9607-1329-8932 та 77 гривень 67 копійок, що підтверджується квитанцією № 9321-9608-5126-9740 (а. с. 56).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Нормами ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Крім того, вимогами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Приписами ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Аналогічні обов`язки співвласників визначені ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526 ЦК України, статей 1, 5, 7, 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статей 15, 20, 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожний власник квартири у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території, який має обов`язок щодо утримання зазначеного майна.

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Приписами ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Вимогами ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з-поміж іншого, встановлено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Аналогічна норма міститься і в ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з-поміж іншого, встановлено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Аналогічна норма міститься і в ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Так, звертаючись із вказаним позовом до суду позивач стверджував про те, що у відповідачки є заборгованість зі сплати внесків за період час з березня 2021 року по червень 2023 року у загальному розмірі 5021 гривня 52 копійки.

Тоді як, зі списку боржників по оплаті вказаних внесків станом на 01 травня 2023 року, який було оприлюднено головою правління ОСББ «Надії Алексєєнко 104» в групі об`єднання в мобільному мессенджері Viber 27 червня 2023 року (а. с. 80) вбачається, що заборгованість зі сплати внесків по кв. 261 ОСОБА_2 , яка нині на праві приватної власності належить відповідачці, рахується заборгованість 10394 гривні.

При цьому, як вже встановлено судом, 28 вересня 2023 року відповідачко сплачено на рахунок позивача 1000 гривень, що підтверджується квитанцією № 9319-2556-7571-8027 й, 25 жовтня 2023 року 10000 гривень, що підтверджується квитанцією № 9321-9607-1329-8932 та 77 гривень 67 копійок, що підтверджується квитанцією № 9321-9608-5126-9740 (а. с. 56).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що у відповідачки відсутня заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, оскільки сплачена нею сума фактично вдвічі більша суми заявлених позивачем позовних вимог.

Разом з цим, суд зазначає, що не заслуговують на увагу суду твердження відповідачки про те, що позивач не мав права звертатися до суду оскільки не направляв на її адресу вимогу про сплату боргу, оскільки законом не передбачено обов`язкового порядку досудового врегулювання подібних спорів, а право на звернення до суду є конституційним правом кожної особи та гарантується головним законом держави, норми якого є нормами прямої дії.

Оцінюючи у сукупності усі інші заперечення відповідачки проти задоволення позову, суд до уваги їх не бере та відхиляє, з огляду на те, що такі доводи не відносяться до предмета спору, є явно необґрунтованим, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також, суд зазначає про те, що вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Однак, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілу низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Натомість, сама по собі сплата відповідачкою заборгованості за внесками після подання об`єднанням позовної заяви до суду не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а відповідачка визнала вимоги позивача, оскільки станом на дату сплати заборгованості 28 вересня 2023 року та 25 жовтня 2023 року, відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками не отримала (а. с. 51), а з матеріалами справи фактично ознайомилася лише 05 грудня 2023 року, про що є відповідна розписка в матеріалах справи (а. с. 62), при цьому, остання позовні вимоги ОСББ не визнає (а. с. 82), а відтак підстави для закриття провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України судом не встановлені.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що відповідачкою у повному обсязі погашена заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, тобто зобов`язання виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовується.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Надії Алексєєнко 104» (49009, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 104; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна