РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/35/24

Провадження № 2/293/165/2024

18 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Черняхів цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПРАВИ

05.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулось до суду із позовом, за змістом якої просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2162575 від 22.07.2021 в розмірі 44275,00 гривень, понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 684,00 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень.

В обґрунтування позову ТОВ «УМ Факторинг» зазначає, що 12.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №2162575 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі. За вказаним договором відповідач отримала кредит у сумі 11500 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на її банківську карту № НОМЕР_1 , з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,38% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 1,9% від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка.

26.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу та підписано реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2023.

У порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 , умови договору не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором в сумі 44275грн., з яких заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10500 грн, проценти за 30 днів в розмірі - 6555 грн та проценти за 120 внаслідок автопролонгації договору - 26220 грн.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.01.2024, справа передана на розгляд судді Збаражському О.М.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 17.01.2024 судом отримано інформацію про адресу реєстрації відповідача, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 18.01.2024 позов ТОВ «УМ Факторинг» прийнятий до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» виписку розширену по рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 із зазначенням контрагента за період з 22.07.2021 по 25.07.2021 включно. Витребувано у ТОВ «Універсальні платіжні рішення», інформацію щодо повного номеру картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду від 18.01.2024, 21.02.2024 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.07.2021 по 25.07.2021.

Ухвалою від 29.02.2024 суд здійснив перехід у цивільній справі №293/35/24 до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 26.03.2024.

Ухвалою від 29.02.2024 суд поновив строк для подачі клопотання про витребування доказів по справі та витребував у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» завірену копію платіжного доручення про зарахування 22.07.2022 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , кредитних коштів в розмірі 11500 грн.

Ухвалою від 26.03.2024, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 18.04.2024.

18.04.2024 у судове засідання сторони не прибули. Представник позивача адвокат Бондарчук А.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 будь-яких заяв чи клопотань суд не подала, судова повістка разом з позовом та доданими до неї додатками повернулись на адресу суду не врученими адресату із відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.57).

Крім того, ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України.

Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, неподання відзиву на позов, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Суд встановив, що 22.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2162575 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту склала 10500 грн (а.с. 10-13).

Пунктом 1.3. Договору визначено строк кредиту - 30 днів. Пунктами 4.2.2. договору передбачено, що клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. Відповідно до п. 4.2.3. сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору.

У випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті (п. 4.2.4 Договору). Загальна кількість атовпролонгацій за Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом та не може перевищувати 120 днів (п. 4.2.5. Договору).

Пунктом 5.1 договору визначено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів.

У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в пп.5.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.4.1 Договору стандартна процентна ставка за умовами договору становить 1,90 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, визначеного в п.1.3 Договору. Пунктом 1.5 Договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 24079,41 % річних. Відповідно до п.1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартно ставкою - 18055 грн., за зниженою 12811 грн.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Лінеура Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Згідно з п.п.2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору.

22.07.2022 о 10:15 на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 зараховано 10500 грн (а.с. 15, 23-24, 29, 50).

26.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 27072023, відповідно до вимог якого ТОВ «Лінеура Україна» передало за плату, а ТОВ «УМ Факторинг» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками (а.с.6-7).

Згідно п.п.2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.

Відповідно до Витягу від 10.10.2023 з Реєстру прав вимоги № 1 від 26.07.2023 до ТОВ «УМ «Факторинг» від ТОВ «Лінеура Україна» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2162575, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 8).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

За правилами ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

За правилами ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 виснував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

На підставі досліджених доказів суд встановив, що ТОВ «УМ Факторинг» відповідно до договору факторингу № 27072023 від 26.07.2023 замість ТОВ «Лінеура Україна» набуло прав кредитора у зобов`язанні за договором №2162575 про надання споживчого кредиту, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору №2162575 від 22.07.2021. Зазначений договір недійсним не визнано. Докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі, не надано. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.

Позивачем доведено факт видачі відповідачу грошових коштів за договором кредиту.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості та банківські виписки по рахунку відповідача, які свідчать, що відповідач користувалась кредитними коштами, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача борг за наданим кредитом в розмірі 10500 грн та процентами, нарахованими за 30 днів користування кредитом в сумі 6555 грн.

Відповідно до умов договору №2162575, строк кредиту складає 30 днів та орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 18055 грн.

У позовній заяві ТОВ «УМ факторинг» навело розрахунок боргу, відповідно до якого борг за кредитом складає 10500 грн, проценти за 30 днів користування кредитом 6555 грн, проценти за 120 днів користування кредитом - 26220 грн.

Позивач вказує, що відповідач не вносила кошти на погашення боргу та процентів за договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Однак, суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача процентів після спливу строку кредитування, оскільки Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється.

Як встановлено судом, строк кредитування за кредитним договором №2162575 від 22.07.2021 становить 30 днів, доказів того, що відбулася фактична автопролонгація договору відповідно до його умов та позичальника було повідомлено у встановленому договором порядку про новий строк кредиту позивачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих позивачем за 120 днів кредиту в розмірі 26220 грн задоволенню не підлягають.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10. ст. 141 ЦПК України).

Позивач, відповідно до наданих доказів, поніс судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2684 грн та 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1094,51 грн із розрахунку: (2684 х 18055) : 44275 та витрати на правничу допомогу в розмірі 1631,16 грн із розрахунку: (4000 х18055): 44275.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 2162575 від 22.07.2021 в розмірі 18055 (вісімнадцять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень, судові витрати у виді судового збору в розмірі 1094 (одна тисяча дев`яносто чотири) гривні 51 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1631 (одна тисяча шістсот тридцять одну) гривню 16 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»

адреса місцезнаходження: 04060, м. Київ, Ризька, 73-Г, офіс 7/1

Відповідач

ОСОБА_1

зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 ,

РНОКПП НОМЕР_3

Повне рішення складено та підписано 23.04.2024.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ