Справа № 514/1350/23
Провадження № 2/513/112/24
Саратський районний суд Одеської області
08 травня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Аркуша І.О., позивачки ОСОБА_1 , в залі суду, в смт Сарата Одеської області, розглянувши клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів, заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
у с т а н о в и в:
07 вересня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Розпорядженням голови Тарутинського районного суду Одеської області від 22 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд до Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 08 грудня 2023 року.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - прийнято до провадження, та вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
25 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування з Тарутинського районного суду Одеської області копії матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Клопотання обґрунтоване тим, що їй стало відомо, що стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вона звернулась до Служби у справах дітей Тарутинської селищної ради та Тарутинського районного суду Одеської області та їй було відмовлено у задоволенні клопотання.
Вислухавши позивачку, розглянувши клопотання позивачки про витребування доказів, вивчивши матеріали, суд дійшов таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В розумінні п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.п.7, 10 ч.2 ст.197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд: 7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; 10) вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи з положень статей 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. (ч.1 ст. 84 ЦПК України)
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. (ст. 127 ЦПК України)
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Отже, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.
Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №5/452/06 та від 21 лютого 2019 року у справі №911/4590/13.
У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.
При вирішенні питання щодо витребування доказів, суд враховує те, що позивачка ОСОБА_1 була обізнана про предмет та підстави позову. У своєму клопотанні позивачка вказує на те, що їй тільки зараз стало відомо, що стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, разом з тим, позивачка не просить поновити їй строк для подачі даного клопотання.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів, оскільки клопотання подано з порушенням процесуальних строків, та відсутності поданого до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку разом з доказами, які беззаперечно свідчать про наявність обставин, що перешкодили позивачці своєчасно звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів.
Враховуючи викладене та керуючись статями 76, 81, 83, 126, 127, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів - залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 ЦПК України, окремо від рішення суду не допускається (ч.2 ст.352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя К. Ю. Рязанова