Справа №464/4593/23
пр № 4-с/464/19/24
У Х В А Л А

01 травня 2024 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мичка Б.Р.,

за участю секретаря судового засідання Севери Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 на розгляд Сихівського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.04.2024 року прийнято скаргу до розгляду.

16.04.2024 року представник приватного виконавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав до суду заяву у якій просить закрити провадження по скарзі в частині вимог ОСОБА_2 , оскільки вона не є стороною виконавчого провадження №74485078 від 18.03.2024. Крім цього, просить відмовити в задоволенні скарги в частині вимог ОСОБА_1 , оскільки таким не наведено підстав для визнання неправомірноті та скасування постанови приватного виконавця. Також просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Пиць А.А. витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

17.04.2024 року представник приватного виконавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав до суду заяву, у якій просить залишити скаргу без розгляду, в зв`язку з пропуском строку на звернення до суду.

17.04.2024 року представник ЛКП «Під Зуброю» подала заяву, у якій просила розгляд скарги проводити у її відсутності, при винесенні рішення покликалась на розсуд суду.

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду клопотання про розгляд скарги у їх відсутності.

Представник приватного виконавця ОСОБА_3 ОСОБА_5 подала до суду 19.04.2024 року клопотання, у якому просила відмовити у задоволенні скарги, розгляд такої просила проводити у її відсутності.

Неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, сторони виконавчого провадження, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду скарги у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали, додані до скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова від 06.09.2023 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» 5304, 85 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 268, 40 грн. судового збору.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25.09.2023 року повернуто заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про скасування судового наказу без розгляду.

Постановою приватного виконавця Пиць А.А. від 18.03.2024 року відкрито виконавче провадження №74485078 (боржник ОСОБА_1 ) щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЛКП «Під Зуброю» заборгованості у розмірі 5304, 85 грн. та 268, 40 грн. судового збору.

Відповідно до платіжної інструкції від 20.03.2024 року приватним виконавцем стягнено 6908, 57 грн. з ОСОБА_2 за ВП №74485219.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.04.2024 року судовий наказ від 06.09.2023 року скасовано.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: судових наказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання:

1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця;

2) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

З приписів частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець розпочинає примусове виконання рішень на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов до суду у випадках передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку встановлених законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вбачається із скарги підставами для визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження скаржник ОСОБА_1 зазначає: відсутність судового наказу № 464/4593/23, виданого 13.03.2024 року на офіційному сайті Сихівського районного суду м. Львова; відсутність завчасного інформування скаржника про наявність судового наказу (не направлення його скаржнику та ненадання строку на оскарження судового наказу судом); надання інформації про рахунки боржника приватному виконавцеві без відома боржника. Додатково скаржник зазначає, що порушено його права, які передбачені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відсутність судового наказу № 464/4593/23, виданого 13.03.2024 року на офіційному сайті Сихівського районного суду м. Львова є цілком закономірним, адже судові рішення оприлюднюються для вільного доступу усіх громадян у Єдиному державному реєстрі судових рішень (надалі ЄДРСР), а не на сайті суду, що виніс відповідне судове рішення.

Як вбачається із ЄДРСР вказаний судовий наказ опублікований 07.09.2023 року.

Що стосується тверджень скаржника про не направлення йому судового наказу та позбавлення його права на оскарження судового наказу, то слід зазначити, що такі твердження зводяться до незгоди із судовим рішенням, на підставі якого відкрите виконавче провадження та яке набрало законної сили, і жодним чином не впливають на правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, заявникам було відомо про наявність судового наказу від 06.09.2023 року, оскільки ними вперше подавалася заява про скасування судового наказу у суд 22.09.2023року, вдруге була подана до суду 08.04.2024 року.

Щодо надання інформації приватному виконавцеві про рахунки боржника, то слід зазначити, що у відповідності до п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

При цьому, реалізація права виконавця на отримання інформації про рахунки боржника не впливає на правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо посилання на порушення прав скаржника, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», то слід зазначити, що скаржником не наведено в чому конкретно полягають ці порушення. Разом із тим, вказане не може впливати на правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Поданий стягувачем виконавчий документ відповідав усім вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження №74485078, а саме 18.03.2024 року, судовий наказ № 464/4593/23 не скасовано, рішення суду не виконано.

У приватного виконавця Пиць А.А. не було підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, однак, в останнього існував законодавчо визначений обов`язок відкрити виконавче провадження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що приватним виконавцем і було зроблено. Жодних протиправних та незаконних дій приватним виконавцем Пиць А.А. по відношенню до боржника не вчинено, а натомість неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинено виконавчі дії з метою виконання рішення суду, яке набрало законної сили та підлягало примусовому виконанню.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, скаржником ОСОБА_1 не наведено підстав для визнання неправомірної та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про відкриття виконавчого провадження № 74485078 від 18.03.2024 року, тому така скарга задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених вимог про стягнення з скаржників витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів ,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що приватним виконавцем Пиць А.А. та Адвоктаським бюро «Віталія Репака» 14.05.2020 року було укладено договір №25 про надання правової допомоги.

Згідно рахунку №70, згідно договору про надання правової допомоги №25 від 14.05.2020 року у справі №464/4593/23 всього витрати складають 3000 грн.

Згідно платіжної квитанції, 16.04.2024 року ОСОБА_3 оплатив 3000 грн. Адвокатському бюро «Віталія Репака» за надання правової допомоги за договором №25 від 14.05.2020 року.

На думку суду, заявлені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. є не співрозмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу та стягнення таких з скаржників в розмірі 1500 грн. в користь приватного виконавця Пиць А.А.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця Пиць А.А. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь приватного виконавця Пиць А.А. витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 01 травня 2024 року.

Суддя Мичка Б.Р.