Провадження № 22-ц/801/766/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 рокуСправа № 127/35049/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 29 січня 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду ОСОБА_2 , дата складання його повного тексту 02 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом в Анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг.

В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконала, в результаті чого станом 19 вересня 2023 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складала 43 916,53 грн., з яких: 25 947,67 грн. заборгованість за кредитом, 17 968,86 грн. заборгованість за відсотками.

Пославшись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану суму заборгованості.

29 січня 2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 вересня 2016 року, яка склалась станом на 19 вересня 2023 року в розмірі 25 947,67 грн. за тілом кредиту та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 584 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема скаржник посилається на те, що відповідач не отримувала кошти, які зазначені у позові ані як тіло кредиту, ані в інший спосіб; позивачем у тіло кредиту були включені відсотки, які погашено за рахунок тіла, а відтак не можна вважати заявлену до стягнення суму боргу обґрунтованою.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, указуючи таке: з розрахунку заборгованості видно, що відповідач користувалась кредитом, значить ознайомилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк»; на підтвердження правильності розрахунку позивачем до позову додано банківську виписку, яка є первинним документом відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», де відображено використання відповідачем кредитного ліміту.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в цьому банку (а. с. 8).

Довідкою за картами для користування банківськими послугами підтверджено, що відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 зі строком дії до серпня місяця 2026 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до січня місяця 2020 року (а. с. 21).

З довідки про ліміти видно, що ОСОБА_1 на кредитний рахунок було встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 8 500 грн., який в подальшому було збільшено банком до 25 000 грн., а потім до 26 000 грн. (а. с. 20).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16 вересня 2016 року та виписки по картці клієнта станом на 19 вересня 2023 року у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі, що становить 43 916,53 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 25 947,67 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 17 968,86 грн. (а. с. 4-7, 9-19).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд першої інстанції, встановивши, що в сукупності наявними письмовими доказами у справі доведено факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами та те, що вони відповідачем в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення із відповідача на користь позивача 25 947,67 грн. в якості заборгованості за кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримувала кошти, які зазначені у позові ані як тіло кредиту, ані в інший спосіб, не можна визнати обґрунтованими, оскільки указуючи на такі обставини, відповідач не довела, що дані кошти були зняті без її волевиявлення, не за її власним бажанням.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

З наявної у матеріалах справи виписки по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , видно, що вона активно користувалась кредитними коштами та частково погашала заборгованість, здійснюючи поповнення картки, а тому є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання нею кредитних коштів.

Посилання скаржника у скарзі на те, що позивачем у тіло кредиту були включені відсотки, які погашено за рахунок тіла, а відтак не можна вважати заявлену до стягнення суму боргу обґрунтованою, не приймаються апеляційним судом до уваги, адже ОСОБА_1 наявний у матеріалах справи розрахунок не спростувала, а власного розрахунку не надала. Натомість розрахунок, наданий позивачем, є чітким, зрозумілим, узгоджується з випискою по рахунку і приймається апеляційним судом як належний, допустимий і достовірний доказ.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», який зводиться до обґрунтованості вимог позову у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди з висновками суду.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржувалось, а тому в силу вимог ст. 367 ЦПК України не переглядалось.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2024 року без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий