Номер провадження: 22-ц/813/2522/24
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шашликов Денис Геннадійович

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 серпня 2023 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із скаргою на бездіяльність державного виконавця в якій просив: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 щодо скасування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за ВП №15705586; скасувати постанову державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.03.2019 по ВП № 15705586, відповідно до якої було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги скарги мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 15705586 щодо ОСОБА_1 . Постановою державного виконавця Нікопольського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.03.2019 встановлено щодо ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Про вказану постанову ОСОБА_1 не було відомо, про її наявність він дізнався 18.05.2023 від співробітників поліції. Із наявної інформації, ВП №15705586 було відкрите 12.11.2007 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, відповідно до виконавчого листа Джанкойського міського суду Автономної Республіки Крим 09.09.2004. Стягувачем аліментів за ВП №15705586 вказано ОСОБА_2 , яка є громадянкою Російської Федерації. Зазначив, що ОСОБА_1 на даний час працює за трудовим договором водієм автотранспортного засобу з окладом 6700,00 грн. Вказана заробітна плата є єдиним засобом існування ОСОБА_1 . Наявність оскаржуваної постанови призведе до відсутності можливості у ОСОБА_1 заробляти кошти на життя та призведе до порушення його прав, передбачених Конституцією України. Також зазначив, що 16.06.2023 представник скаржника - адвокат Шашликов Д.Г. звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби із заявою про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та 28.06.2023 було отримано відповідь №72632 від 28.06.2023 року, відповідно до якої державним виконавцем було відмовлено у скасуванні постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами з причини того, що державним виконавцем не було встановлено обставин, передбачених у ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відмова державного виконавця є неправомірною та підлягає скасуванню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 29 серпня 2023 року постановлено відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт скарження: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 почав працювати водієм лише з 23.05.2023, тобто після того, як 18.05.2023 йому стало відомо про винесення постанови, якою його обмежено у праві керувати транспортними засобами. Доказів того, що ОСОБА_1 раніше також працював водієм матеріали справи не містять, що свідчить про можливість отримання ним доходу без використання права керувати транспортними засобами. Заявник є особою середнього віку, працездатний, будь-яких протипоказань до роботи немає, робота водія не є єдиним можливим для нього видом трудового процесу чи діяльності, тому встановлення тимчасового обмеження керувати транспортними засобами не може розцінюватися як позбавлення боржника основного законного джерела засобів для існування. Доказів протилежного суду не надано. Крім того, таке обмеження встановлено тимчасово - до погашення заборгованості з аліментів, а після виконання обов`язку по сплаті заборгованості по аліментах на утримання дітей його право буде поновлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шашликов Д.Г., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в умовах воєнного стану, єдиним засобом існування ОСОБА_1 є заробітна плата у розмірі окладу 6700 грн. від виконання його трудових обов`язків водія автотранспортного засобу у ФОП ОСОБА_3 , що було доведено у суді першої інстанції належними та допустимими доказами. Також вказує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було взято уваги доводи скарги стосовно того, що стягувачем за ВП №15705586 є громадянка РФ, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Зазначає, що за змістом відзиву Нікопольського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відділ виконавчої служби не заперечував проти задоволення скарги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Пояснення учасників справи

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

09.09.2004 Джанкойським міськрайонним судом Автономної Республіки Крим у справі № 2-2627 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.07.2004 до їх повноліття, який перебуває на виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 28 29).

В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-2627 виданого 09.09.2004 старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Зеленською С.О. у виконавчому провадженні № 15705586 боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_4 , зокрема було прийнято постанову від 29.03.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами. Як вбачається з вказаної постанови, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29.03.2019 за період з 01.01.2014 по 01.04.2019 в сумі 158221,42 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (а.с. 8).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 у справі № 182/2557/23 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як вбачається з вказаної постанови 18.05.2023 на ОСОБА_1 , стосовно якого постановою державного виконавця Нікопольського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.03.2019 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, було складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 491153 за керування транспортним засобом «Сітроєн Берлінго» номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).

16.06.2023 представник скаржника - адвокат Шашликов Д.Г. звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби із заявою про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за ВП № 15705586 (а.с. 14 15).

Листом Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.06.2023 за №72632 на адресу адвоката Шашликова Д.Г. повідомлено про те, що на момент застосування державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами жодної обставини, які перераховані у ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та заважали застосувати до боржника тимчасове обмеження виявлено не було, тому на сьогоднішній день державний виконавець припинити тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами не може (а.с.16).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене судове рішення відповідає в повній мірі.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавець перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається з постанови від 29.03.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29.03.2019 за період з 01.01.2014 по 01.04.2019 в сумі 158221,42 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (а.с. 8).

Ураховуючи, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень не була погашена, апеляційний суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею другою Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи скарги про те, що встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, оскільки ОСОБА_1 почав працювати водієм лише з 23.05.2023, тобто після того, як 18.05.2023 йому стало відомо про винесення постанови, якою його обмежено у праві керувати транспортними засобами.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 раніше працював водієм, що свідчить про можливість отримання ним доходу без використання права керувати транспортними засобами.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що стягувачем за виконавчим провадженням є громадянка РФ, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, апеляційний суд зазначає, що постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами була винесена до внесення відповідних змін до Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шашликов Денис Геннадійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький