Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7313/23
Провадження № 2-о/332/28/24
Рішення

Іменем України

09 травня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

за участю представника заявника: адвоката Рябка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рябко Юрій Михайлович, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні, -

Встановив:

08.12.2023 ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвоката Рябко Юрія Михайловича, звернулась до суду із заявою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі своїм чоловіком вона розлучилась ще 10.05.1995, а 05.04.2014 він помер. Вона проживала сама за своїм зареєстрованим місцем проживання. Через свою одинокість, цілу низку хвороб та в силу своєї безпорадності внаслідок похилого віку вона вже не могла самостійно обслуговувати себе та житловий будинок з прилеглою територією, тому починаючи з середини 2012 року син ОСОБА_2 забрав її до себе.

У 2014 році заявник вийшла на пенсію. Її пенсійне забезпечення є досить невеликим і воно не дозволяло їй забезпечувати себе усім необхідним (ліки, продукти харчування, одяг тощо), а також сплачувати усі необхідні комунальні послуги. Син заявника працював на посаді слюсаря-сантехніка господарської служби на повну ставку та по сумісництву ще на 0,25 ставки посадового окладу двірника господарської служби у Комунальному некомерційному підприємстві «Гуляйпільська міська лікарня» Гуляйпільської міської ради, його середньомісячний заробіток складав 20 000,00 грн. Заявник та її син мали спільний бюджет, адже син офіційно був працевлаштований, працював та отримував заробітну плату, а заявник ніде вже не працювала через стан свого здоров`я та похилий вік, отримувала пенсію.

24.02.2022 розпочалася військова агресія рф проти України. 09.06.2023 син заявника ОСОБА_2 , перебуваючи на робочому місті та в робочий час на подвір`ї медичного закладу, внаслідок вибуху ворожої авіабомби загинув у віці 46 років.

Заявник ОСОБА_1 , керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відповідною заявою про призначення та виплату їй страхових виплат, передбачених цим Законом, однак вказаною установою їй було відмовлено у здійсненні вказаних виплат у зв`язку з тим, що заявнику у судовому порядку спочатку необхідно встановити юридичний факт її спільного проживання разом зі своїм сином однією сім`єю та перебування на його утриманні.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Рябко Ю.М., заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , яка разом із заявником працювала на птахофабриці; ОСОБА_4 , який був сусідом загиблого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка є подругою цивільної дружини загиблого ОСОБА_5 підтвердили суду, що з літа 2012 року по день загибелі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник проживала разом зі своїм сином та перебувала на його утриманні.

Вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

З чоловіком ОСОБА_7 заявник розірвала шлюб 10.05.1995, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_2 (а.с .9).

05.04.2014 колишній чоловік заявника помер, на підтвердження чого долучена копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 9 зворотний бік).

Отже, вона стала проживати сама за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Через свою одинокість, цілу низку хвороб та в силу своєї безпорадності внаслідок похилого віку вона вже не могла самостійно обслуговувати себе та житловий будинок з прилеглою територією, тому починаючи з середини 2012 року син ОСОБА_2 забрав її до себе.

У 2014 році заявник вийшла на пенсію. Вказаний факт підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 (а.с. 10).

Пенсійне забезпечення заявника є досить невеликим і воно не дозволяло їй забезпечувати себе усім необхідним (ліки, продукти харчування, одяг тощо), а також сплачувати усі необхідні комунальні послуги. Це підтверджується довідкою про доходи № 2586 2755 6057 1472 (а.с. 10 зворотний бік).

Син заявника працював на посаді слюсаря-сантехніка господарської служби на повну ставку та по сумісництву ще на 0,25 ставки посадового окладу двірника господарської служби у КНП «Гуляйпільська міська лікарня» Гуляйпільської міської ради, що підтверджується витягом з його трудової книжки (а.с. 11 зворотний бік) та наказами директора даного підприємства № 25-к від 10.05.2022, № 34-к від 01.07.2022, № 44-к від 03.10.2022, № 3-к від 03.01.2023, № 11-к від 03.04.2023 (а.с. 12-13). Його середньомісячний заробіток складав 20 000,00 грн, на підтвердження чого надана довідка про заробітну плату від 07.08.2023 (а.с. 11).

Тобто, син заявника мав можливість потурбуватися про свою матір, утримувати її та забезпечити її усім для неї необхідним, що він і робив. Проживали вони із матір`ю разом, спільно однією сім`єю за зареєстрованою адресою місця проживання сина та вели спільне господарство, на підтвердження чого надана довідка Гуляйпільської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області № 01-08/185 від 22.09.2023 (а.с. 13 зворотний бік). Вони мали спільний бюджет, адже син офіційно був працевлаштований, працював та отримував заробітну плату, а заявник ніде вже не працювала через стан свого здоров`я та похилий вік, отримувала пенсію.

24.02.2022 розпочалася військова агресія рф проти України.

09.06.2023 син заявника ОСОБА_2 , перебуваючи на робочому місті та в робочий час на подвір`ї медичного закладу, внаслідок вибуху ворожої авіабомби загинув у віці 46 років.

Факт його смерті підтверджується наступними документами: лікарським свідоцтвом про смерть № 62 від 12.06.2023 (а.с. 14), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 15), актом спеціального розслідування нещасного випадку від 17.06.2023 (а.с. 15-зворотник бік 18).

08.08.2023 заявник ОСОБА_1 , керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відповідною заявою про призначення та виплату їй страхових виплат, передбачених цим Законом, однак, згідно листа від 15.09.2023 вказаною установою їй було відмовлено у здійсненні вказаних виплат у зв`язку з тим, що заявнику у судовому порядку спочатку необхідно встановити юридичний факт її спільного проживання разом зі своїм сином однією сім`єю та перебування на його утриманні, а вже потім з рішенням суду звертатися за виплатами (а.с. 19-зворотний бік 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ст. 315 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а також, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я (надалі Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ст. 35 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є, зокрема, особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону № 1105-XIV, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Оскільки судом встановлено, що заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі своїм сином однією сім`єю та перебування її на його утриманні з метою призначення їй страхових виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і це звернення до суду є обґрунтованим та вмотивованим, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, адже її вимоги ґрунтуються на законі, а також підтверджені встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 89, 258, 259, 263-265, 315, 318-319 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Рябко Юрій Михайлович, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б, ), про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебування її на його утриманні в період з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 09.05.2024.

Суддя О.С. Яцун