ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19628/23

Провадження № 22-ц/4820/401/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., П`єнти І.В., секретар судового засідання Дияк Я.А.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/19628/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Південно-західні тепломережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, Комунальне підприємство «Південно-західні тепломережі» (далі КП «Південно-західні тепломережі», Підприємство) вказувало, що ним надаються послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в квартирі АДРЕСА_1 і споживачі отримують ці послуги згідно з тарифами, встановленими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 31 березня 2015 pоку №1171» №1101 від 09 червня 2016 року, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №968 від 29 листопада 2018 року «Про встановлення КП «Південно-Західні тепломережі» тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надається населенню, бюджетним установам, іншим споживачам, управителям багатоквартирних будинків», рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №1156 від 03 грудня 2021 року «Про застосування тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на рівні тарифів, що застосовувалися для населення протягом опалювального періоду 2020-2021 років».

Підприємство вказує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані у вищезазначеній квартирі та користуються наданими ним послугами, тому відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» несуть відповідальність за зобов`язаннями з оплати отриманих послуг.

Також позивач посилався на те, що 08.10.2021 на його офіційному веб-сайті було опубліковано текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та текст індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води. І фактом приєднання відповідачів до умов договорів є часткова сплата рахунків за надані послуги та факт отримання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в квартирі АДРЕСА_2 .

КП «Південно-західні тепломережі» зазначає, що наявна заборгованість відповідачів по оплаті за отриману у період з 01 жовтня 2021 року по 01 червня 2022 року теплову енергію, а тому позивач і просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 7 476,65 грн боргу, 123,03 грн інфляційних нарахувань та 32,09 грн 3% річних.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП «Південно-західні тепломережі» заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 7631, 77 грн та по 536, 80 грн з кожного сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідач вказує про помилковість висновку суду, що відповідачі є споживачами послуг КП «Південно-західні тепломережі», адже в позовній заяві відсутні: заява-приєднання до основного договору; індивідуальний договір, відповідно до якого позивачем проводились незрозумілі нарахування; документальне підтвердження надання послуги; підтвердження факту отримання відповідачем послуг; підтвердження, що у позивача на законних підставах перебуває система теплопостачання, яка належить громаді міста Хмельницького.

Також, на думку ОСОБА_1 , в позові не зазначено та судом не встановлено: чи були порушені права позивача та не вказано, ким саме були порушені права чи інтереси, за захистом яких він звернувся до суду. Окрім того, до суду позивачем були надані документи, з яких вбачається навмисне введення суду в оману, адже стверджуючи у позові, що підприємство надає послуги, не зазначено про відсутність відповідної ліцензії на провадження такого виду діяльності, адже позивачем до суду не було надано установчих документів та ліцензії щодо видів діяльності позивача.

Також, на думку відповідача, довідки про нарахування не є спроможними доказами у цій справі, оскільки не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не є первинними документами.

Поміж того, апелянт зазначає, що суд не надав оцінки тому факту, що позивач, який діє від імені комунального підприємства, надсилає громаді міста Хмельницького рахунки, проте кому належить розрахунковий рахунок НОМЕР_1 - позивач відповіді не надав.

Також, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з нього судовий збір, адже він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог Підприємства.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року визнано неподаною та повернуто апелянтам.

І так як відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не уповноважували ОСОБА_1 на оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року, тому зазначене судове рішення в частині вирішених позовних вимог щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в апеляційному порядку не переглядається.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2024 року відзив КП «Південно-західні тепломережі» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року залишено без розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення щодо відповідача ОСОБА_1 не в повній мірі відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Так, судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , крім інших, зареєстрований ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням відділу реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.07.2023 (а.с. 8, 21).

Згідно довідки КП «Південно-західні тепломережі» заборгованість за спожиту теплову енергію (опалення та гаряче водопостачання), що склалася за період з 01 жовтня 2021 року по 01 червня 2022 року по адресі: АДРЕСА_3 становить 7476 грн 65 коп (а.с.6)

Відповідно до розрахунку КП «Південно-західні тепломережі» сума інфляційних нарахувань за період з 01 жовтня 2021 року по 01 червня 2022 року становить 123,03 грн, а 3% річних 32,09 грн (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , будучи споживачем комунальних послуг та отримавши послуги з постачання теплової енергії і гарячої води, що надаються позивачем, зобов`язаний здійснювати оплату таких послуг. І так як відповідачем не надано доказів не надання чи надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_2 , тому міськрайонний суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку з іншими відповідачами 7631,77 грн заборгованості.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 Закону №2189-VІІІ передбачає перелік житлово-комунальних послуг.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частинами 1 і 3 статті 9 Закону №2189-VІІІ передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Із положень частини 1 статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи докази, врахувавши, що ОСОБА_1 , як споживач послуг, які надає КП «Південно-західні тепломережі», має виконувати зобов`язання з оплати комунальних послуг, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості. І слід зазначити, що ОСОБА_1 не оспорюється розмір самої заборгованості та ним не надано належних доказів на спростування стягнутої судом суми боргу.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та ОСОБА_1 не було укладено договору, за яким надавалися б послуги КП «Південно-західні тепломережі» та відповідач не є споживачем послуг з надання теплової енергії, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до статті 6 Закону №2189-VІІІ учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини 3 статті 6, статтям. 627, 630 ЦК України, статтям 7, 8 Закону (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012, справа № 6-110цс12).

Відповідно до частити 1, 2 статті 12 Закону №2189-VІІІ надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Положеннями частини 1, абзаців 1, 2 частини 5 статті 13 Закону №2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до положень абзаців 1-6 пункту 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019 слідує, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №303/7554/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, 25 вересня 2019 року у справі №522/401/15-ц та 10 грудня 2018 року у справі №638/11034/15-ц,від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17 «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

Як слідує із матеріалів справи, КП «Південно-західні тепломережі» запропонувало споживачам публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-сайті підприємства https://pztm.km.ua.

І встановлено, що комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за адресою по АДРЕСА_3 за період з 01.10.2021 по 01.06.2022 було надано КП «Південно-західні тепломережі» та споживачами частково оплачено (а.с.6). І зазначене свідчить про приєднання споживача ОСОБА_1 до умов індивідуального договору (акцептування договору), що опублікований на офіційному веб-сайті позивача.

Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності у КП «Південно-західні тепломережі» відповідної ліцензії на провадження діяльності у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води спростовуються наявною в матеріалах справи копією розпорядження Хмельницької ОДА №898/2018-р від 21.12.2018 «Про переоформлення ліцензій на безстрокові», згідно якої ліцензія на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, була переоформлена в безстрокову (а.с.124).

Посилання апелянта про відсутність доказів про те, кому належить розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на який пропонувалося відповідачу сплачувати кошти за отримані послуги, не є підставою для скасування судового рішення та відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги з ОСОБА_1 . Адже, як вбачається із матеріалів справи, зазначений рахунок зазначало КП «Південно-західні тепломережі» у вступній частині позовної заяви, а міськрайонний суд при постановленні судового рішення в оскаржуваній частині не вказував будь якого розрахункового рахунку.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача судового збору в сумі 536,80 грн.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ( категорія 1), серії НОМЕР_2 (а.с. 176).

В силу пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині стягнутого судового збору з ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про компенсацію позивачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року в частині стягнутого судового збору з ОСОБА_1 скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення.

Компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Комунальному підприємству «Південно-західні тепломережі» (; вул. Романа Шухевича, 17/1, м. Хмельницький) сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року щодо задоволених позовних вимог, відповідачем за якими є ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 травня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

Р.С. Гринчук

І.В. П`єнта