Провадження № 2-н/679/107/2024
Справа № 679/661/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

25 квітня 2024 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши заяву Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за надані послуги з поводження з побутовими відходами та абонентське обслуговування,-

В С Т А Н О В И В:

КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за надані послуги з поводження з побутовими відходами в розмірі 1024,60 гривень та абонентське обслуговування в розмірі 220,22 гривень, яка виникла станом на 31.03.2024 року.

На виконання вимог ч.7 ст.165 ЦПК України 25.04.2024 до суду надійшли відомості про адресу реєстрації боржника ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву та подані до неї документи, суддя приходить висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Форма і зміст заяви про видачу судового наказу визначена приписами ст. 163 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.12 вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище положень характерною ознакою публічного договору приєднання, як і будь-якого договору, є вчинення активних дій, які виражають волю її сторін на укладення такого договору.

Як зазначає заявник, між боржником та стягувачем відповідно до ст.633 ЦК України укладено публічний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, текст якого опубліковано на веб-сайті Нетішинської міської ради та газеті «Нетішинскький вісник» (випуск №5 (2132) від 02.02.2023.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано чистий бланк індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та бланк заяви-приєднання, що є додатком №1 до вказаного договору.

Належних та допустимих доказів приєднання боржника до вказаного договору не надано, зокрема підписаної боржниками заяви-приєднання.

Враховуючи те, що заявником не надано доказів, які б вказували на приєднання боржника до договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, тому у суду відсутні підстави вважати, що такий договір було укладено.

Таким чином доданий до заяви бланк індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, в якому не зазначений споживач, як сторона договору, та відсутні підписи сторін договору, не може вважатись копією договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, в розумінні п. 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України.

Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України «Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні» поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по-різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами. Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло-, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Згідно п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Водночас суддя роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст. 166 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 161-162, 165-167, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Комунальному підприємству Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за надані послуги з поводження з побутовими відходами та абонентське обслуговування.

Роз`яснити заявнику що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення до суду з такою самою заявою після усунення недоліків або для звернення до суду з відповідним позовом у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів із дня складення цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Стасюк