ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1087/24 Справа № 211/3156/23 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3156/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту родинних відносин та доповнення актового запису про смерть,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та адвокат Верхуша Ярослав Олександрович,

на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та доповнення актового запису про смерть.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Медведьковським відділом РАЦСу м.Москви російської федерації.

Від шлюбу з ОСОБА_3 має сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 грудня 2014 року рішенням мирового судді судової дільниці № 85 району бібірєво м. Москва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, а з 2016 року вона з останнім взагалі припинила спілкування.

Коли постало питання щодо реєстрації місця проживання сина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стикнулася з тим, що без згоди його батька, з яким у неї відсутній будь-який зв`язок, зробити це неможливо. Оскільки, відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265, до досягнення особою 18-річного віку, реєстрація її місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи.

В лютому 2023 року, у зв`язку з відсутністю з ОСОБА_3 будь-якого зв`язку, ОСОБА_2 звернулася до органів поліції з приводу розшуку ОСОБА_3 та 20 березня 2023 року у Відділені поліції №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за пред`явленими фотознімками трупів, вона впізнала свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_2 дізналася, що смерть ОСОБА_3 зареєстровано на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 847 від 22 травня 2018 року Довгинцівським районним у м. Кривому Розі відділі РАЦСу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 712 від 26 травня 2018 та записано його як «Невідомий».

Звернувшись до органу РАЦСу для доповнення актового запису про смерть ОСОБА_3 , їй ( ОСОБА_2 ) було відмовлено у зв`язку з тим, що наявних у неї копій документів (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про розірвання шлюбу) недостатньо для встановлення між їхнім сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . родинних відносин, а також відомостей необхідних для доповнення актового запису про смерть останнього, а зробити запити на копії відповідних актових записів не виявляється можливим, оскільки всі вони складені на території російської федерації. У зв`язку з повномасштабною триваючою збройною агресією рф, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України не здійснюється будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції рф в рамках зазначеної Конвенції.

Враховуючи наведене вище ОСОБА_2 просила суд встановити факт перебування у родинних відносинах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька та сина відповідно; внести доповнення в актовий запис про смерть невпізнаної особи чоловічої статі, складеного за № 712 від 26 травня 2018 року, а саме зазначити померлу особу як: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Москва російської федерації, який помер у віці 44 роки.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 та адвокат Верхуша Я.О., ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що в даному випадку встановлення факту родинних відносин викликано тим, що орган РАЦСу відмовив у вчиненні актового запису через те, що документи на підтвердження родинних відносин видані на території рф, а у зв`язку з повномасштабною триваючою збройною агресією рф, відділи державної реєстрації актів цивільного стану України позбавлені можливості уточнити необхідні відомості шляхом листування з установами рф.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 мала довести органу РАЦСу факт смерті ОСОБА_3 і те, що тіло упізнаного нею трупа належить саме йому, оскільки сторонами у справі визнані обставини смерті ОСОБА_3 , документи на посвідчення його смерті ніким не оспорюються.

Наполягає на тому, що єдиним виходом є звернення до суду із зазначеним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та адвокат Верхуша Я.О., підлягає залишенню без задоволення, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Медведьковським відділом РАЦСу м. Москви російської федерації, а також штампом у паспорті громадянки України ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , який 24 грудня 2021 року було замінено паспортом нового зразку. (а.с.9,10,13)

Від шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_2 має сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Медведьковським відділом РАЦСу м. Москви російської федерації. (а.с.14)

15 грудня 2014 року рішенням мирового судді судової дільниці № 85 району бібірєво м. Москва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с.15)

Неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув громадянства України, отримавши 23 серпня 2022 року паспорт громадина України. (а.с.11)

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі з заявою про реєстрацію місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . та отримала відмову у реєстрації місця проживання сина, оскільки відсутня згода другого з батьків дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є законним представником неповнолітнього. (а.с.40, 41)

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та доповнення актового запису про смерть в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 посилалась на те, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин та у подальшому доповнення актового запису про смерть батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є здійснення реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Проте, таких доказів позивачем суду не надано.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин та в подальшому доповнення актового запису про смерть батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є здійснення реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька та сина, відсутні відповідні правові підстави, оскільки вказаний факт що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 є безспірним, та підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, в тому числі, свідоцтвом про народження.

Щодо вимог позивача про доповнення актового запису про смерть, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За положеннями статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», частини першої статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 49 ЦК України, актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 2 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Частиною четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Частиною першою статті 22 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Пленум Верховного Суду України у пункту 11 постанови від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз`яснив судам, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Згідно пункту 12 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5), при державній реєстрації смерті невпізнаних осіб до актового запису про смерть вносяться тільки ті відомості, які містяться у лікарському свідоцтві про смерть. При встановленні надалі відомостей про померлого, яких бракувало, зміни і доповнення до актового запису про смерть уносяться згідно із законодавством, яке регулює порядок внесення змін, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану за наявності протоколу впізнання трупа.

Отже, в даному випадку існує окремий порядок внесення змін, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, тому саме відділ державної реєстрації актів цивільного стану, за наявності всіх необхідних документів, підтверджуючих смерть особи, може внести до актового запису про смерть невпізнаної особи.

Натомість матеріали справи не містять будь-якого висновку чи рішення відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо неможливості доповнення актового запису про смерть невпізнаної особи, яка, на думку позивача, є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції надано вірну правову оцінку доказам по справі та суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 та адвокат Верхуша Ярослав Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста