Справа № 353/390/24
Провадження № 2-о/353/33/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту самостійного виховання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, звернулась в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт того, що вона самостійно виховує та утримує доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі батька. В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що діти були народжені після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , а відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей були заповнені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мета встановлення факту самостійного виховання дітей заявницею не зазначена.

Суд зауважує, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Перевіривши зазначену заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку прозалишення заяви без руху, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 318 ЦПК України.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Однак у заяві не вказано мету, для якої необхідне встановлення факту, що має юридичне значення, відсутні посилання на докази, які б свідчили, що даний факт не може бути встановлений в іншому (крім судового) порядку, не зазначено яким чином встановлення даного факту зумовить виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявниці.

Крім того, заявницею залучено до участі у справі, в якості заінтересованої особи Службу у справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, проте не обгрунтовано як саме по собі рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей матір`ю без участі батька вплине на права та інтереси зазначеного органу.

Враховуючи вищенаведене суд позбавлений можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами, в т.ч. і вирішити чи підлягає дана заява розгляду Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області, як судом загальної юрисдикції.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином заява не відповідає вимогам передбаченим цивільно-процесуальним законодавством, а тому підлягає залишенню без руху в порядку ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, з наданням заявниці строку необхідного для усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 10, 185, 260, 293, 294, 318 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту самостійного виховання - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 , з часу отримання копії ухвали, десятиденний строк, для усунення недоліків.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА