Справа №175/3527/23
Провадження №2/173/128/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Салтиковій С.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1

Представника позивача - адвоката Рясного В.Д

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Пенсійний Фонд України, Першотравенська міська рада, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2023року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Пенсійний Фонд України, Першотравенська міська рада, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю.

22.09.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками.

20.10.2023 року позивачем усунені виявлені недоліки

20.10.2023 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 19.12.2023 року.

19.12.2023 року проведене підготовче с удове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 21.02.2024 року.

21.02.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 11.03.2024 року для виклику свідків.

11.03.2024 року в судовому засіданні оголошена перерва до 16.04.2024 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

В судовому засіданні 16.04.2024 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення

Згідно поданої уточненої позовної заяви позивач просить встановити факт, що вона та ОСОБА_3 , в період часу з 10 квітня 2021 по 08 вересня 2022 року ( по день смерті) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона з 10 квітня 2021 по 08 вересня 2022 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу. Безпосереднє місце проживання їх було в АДРЕСА_1 , що співпадає з реєстрацією її місця проживання. В процесі спільного проживання вони вели спільне господарство, мали сумісний бюджет,були пов`язані спільним побутом . Мали взаємні права та обов`язки подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , загинув під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, внаслідок отриманих травм, що підтверджується довідкою № 4798 про причини смерті та копією лікарського свідоцтва про смерть № 4798. Витрати на поховання ОСОБА_3 , були понесені частково нею, ОСОБА_1 , та частково третіми особами.

Після загибелі ОСОБА_3 , який захищав суверенітет та територіальну цілісність України в неї виникла необхідність набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, з метою оформлення по досягненню відповідного віку пенсії по втраті годувальника, отримання пільг та подальшого врегулювання спорів.

Так, 23 серпня 2021 року ОСОБА_3 , уклав контракт із ЗС України та в подальшому останній приймав безпосередню участь із захисту суверенітету та територіальної цілісності України, вона постійно піклувалась про нього, та систематично надсилала поштою посилки з особистими речами, які були необхідні в процесі проходження служби в ЗС України, що підтверджується чеками ТОВ «НОВА ПОШТА».

Також вони із ОСОБА_3 , мали спільний бюджет, фінансово допомагали одне одному.

Вони мали намір одружитись, тому підготували документи про розірвання їхніх попередніх шлюбів.

Вони вели постійну переписку в мобільному додатку «Вайбер» та телефонували одне одному.

Всі зазначені обставини свідчать про те, що вони проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка, та мали по відношенню одне до одного взаємні права та обов`язки подружжя.

В іншому порядку даний факт вона встановити не має можливості, що і стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала , давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що ще до початку повномасштабних військових дій на території України вони із ОСОБА_3 , служили в одній військовій частині. Потім в липні 2020 року вони демобілізувались та почали проживати разом у її квартирі в м. Сєвєродонецьку. Вони мали спільний побут. Разом робили ремонт в її квартирі. ОСОБА_3 , дарував їй подарунки, допомагав матеріально, добре відносився до її сина, якому також допомагав матеріально. В 2022 році ОСОБА_3 , в присутності її матері зробив їй пропозицію вийти за нього заміж. З 2021 року ОСОБА_3 , знову уклав контракт на службу в Збройних Силах України, та проходив службу поблизу від місяця їх спільного проживання. У відпустки він приїздив до неї: інколи сам, інколи з товаришами. Коли почались повномасштабні військові дії на території Луганської області, він повідомив її, що потрібно виїхати в більш спокійний район та його товариш, який також проходив службу в ЗСУ запропонував пожити їм у його квартирі. В цей період вона спілкувалась із матір`ю ОСОБА_3 .. особливо, коли перестали приходити від нього повідомлення та він перестав виходити на зв`язок. Потім стало відомо, що у вересні 2022 року він загинув. Вона приймала участь в його похованні, була на поминальному обіді, який оплатила, де мати ОСОБА_3 , говорила про неї , як про дружину сина, яку він обрав. Їй з військової частини були надіслані всі документи ОСОБА_3 , тобто ОСОБА_3 , назвав саме її, кому потрібно повідомити у разі його загибелі. Якби ОСОБА_3 не загинув вони б одружились та не було б необхідності у встановлення цього факту.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що до 24 серпня 2021 року її син проживав з батьками, потім проходив службу в ЗСУ і ніяк не міг проживати разом з позивачкою. З позивачкою її син був знайомий, так як вони разом проходили військову службу. Але між позивачкою та її сином була велика різниця у віці, що виключало можливість їх спільного проживання. Її доньки не можуть бути свідками спільного проживання ОСОБА_3 , та позивачки, оскільки із братом не спілкувались та позивачку не знають і бачили її лише на похованні сина, де позивачка всім говорила, що вони хотіли одружитись, але це не відповідає дійсності.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, представники Пенсійного фонду України та Першотравенської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Міністерства оборони України в судове зсідання не з`явився подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність і письмові пояснення згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що даний спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Крім того, мати загиблого та донька звернулись із заявами про виплату їм грошової допомоги в зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 та не повідомили, про заявницю, як про дружину загиблого. Між загиблим ОСОБА_3 , та заявницею значна різниця у віці, що ставить під сумнів факт їх спільного проживання як чоловіка та дружини. Місце проживання ОСОБА_3 у лікарському свідоцтві про смерть зазначене як м. Верхівцеве Дніпропетровської області , а не місто Сєвєродонецьк. Крім того не завжди особисті відносини між чоловіком та жінкою свідчать про створення сім`ї.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що: ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою про причини смерті № 4798 від 10.09.2022 року та копією лікарського свідоцтва про смерть № 4798 від 10.09.2022 року.

За доводами заявниці з ОСОБА_3 вона спільно проживала з 10 квітня 2021 по 08 вересня 2022 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Безпосереднє місце проживання їх було в АДРЕСА_1 , що співпадає з реєстрацією місця проживання заявниці. В процесі спільного проживання вони вели спільне господарство, мали сумісний бюджет,були пов`язані спільним побутом . Мали взаємні права та обов`язки подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , загинув під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, внаслідок отриманих травм, що підтверджується довідкою № 4798 про причини смерті та копією лікарського свідоцтва про смерть № 4798. Витрати на поховання ОСОБА_3 , були понесені частково нею, ОСОБА_1 ,, та частково третіми особами.

Відповідно до ч.1. 2 ст. 25 СК України - Жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України -Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Факт спільного проживання заявниці і ОСОБА_3 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 ,, , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Так свідок ОСОБА_5 , пояснила, що вона є матір`ю заявниці. В липні 2020 року її донька познайомилась із ОСОБА_3 . Вони мали серйозні наміри щодо подальшого спільного проживання. В 2021 році вони демобілізувались із Збройних Сил та приїхали проживати в квартиру її доньки. Спільно вони робили ремонт в квартирі. ОСОБА_3 , знайшов спільну мову із сином її доньки. ОСОБА_3 , просив у неї руки її доньки, тобто робив офіційну пропозицію одружитись. Дарував її доньці подарунки, в тому числі і золоті прикраси. ОСОБА_3 , дав її доньці банківську карту та вона використовувала його заробіток на потреби сім`ї. Після загибелі ОСОБА_3 , саме її доньці вислали його документи. Її донька була на похованні ОСОБА_3 , та матеріально його забезпечувала.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснила. що вона є сестрою ОСОБА_3 . Їй відомо, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , перебували в стосунках. З позивачкою вона познайомилась на впізнанні її брата. Позивачка приїхала на поховання брата, оплатила поминальний обід. Як вони жили з братом їй відомо зі слів ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 , в судовому засідання пояснив, що він служив у одній військові й частині із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Всі вони добре знайомі та тісно спілкувались. Він був свідком як зав`язувались відносини між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 . Потім вони звільнились зі служби, переїхали та проживали в м. Сєвєродонецьку. Проживали разом, робили ремонт в квартирі. ОСОБА_3 говорив йому, що зробив пропозицію ОСОБА_1 , одружитись та вона погодилась. Але розпочалась війна і ОСОБА_3 , пішов воювати. ОСОБА_1 , присилала йому посилки, як чоловікові з необхідними речами. Після того як м. Сєвєродонецьку почались активні бойові дії він запропонував ОСОБА_3 , щоб ОСОБА_1 , жила в його квартирі та вона переїхала туди. Він може підтвердити, що з 2021 року ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 , проживали однією сім`єю до загибелі ОСОБА_3 . Всі вони служили в одному батальйоні, в одному підрозділі і були свідками, як їх відносин так спільного проживання.

Також факт спільного проживання ОСОБА_1 , із загиблим ОСОБА_3 , підтверджується наданими позивачкою та дослідженими в судовому засідання доказами, а саме:

- фотознімками, на яких вони спільно зображені в різній місцевості в тому числі і в місті на фоні багатоповерхового будинку позивачка і ОСОБА_3 ;

- Чеками та квитанціями про грошові перекази , на підтвердження направлення посилок, на поповнення мобільного зв`язоку сина позивачки;

-Особистою перепискою ОСОБА_1 , із загиблим ОСОБА_3 , через мобільний додаток «Вайбер», згідно якої вони вітають одне одного зі святами, обговорюють побутові проблеми, необхідні витрати, називають одне одного пестливими іменами, говорять про своє кохання один до одного.

- Також перепискою між ОСОБА_1 , та матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , згідно якої вони обговорювали справи ОСОБА_3 , називаючого « Наш ОСОБА_3 », співчували загибелі співслуживців ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , дякувала позивачці за перераховані кошти, також виражали спільну тривогу з приводу припинення спілкування ОСОБА_3 , з ними. Тобто дана переписка свідчить про те, що ОСОБА_2 , відносилась до позивачки як не до чужої людини, а як до жінки з якою проживав та був близьким її син.

- Оригіналами документів ОСОБА_3 , ( його паспортом, військовим квитком, банківською карткою та інш.) які були направлені військовою частиною саме позивачці, а не його матері.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 3 СК України - Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до п. 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних обов`язках. обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту прав, та враховуючи, що ні заявниця , ні ОСОБА_3 не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі, оскільки суду надані копія свідоцтва про розірвання шлюбу між заявницею та її першим чоловіком ОСОБА_9 , який розірваний 12.02.2002 року і копія рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 , та ОСОБА_10 , від 18.07.2007 року, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022 року. Оскільки наданими суду доказами підтверджено, що позивачка та ОСОБА_3 , проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та взаємними правами і обов`язками.

Відповідач та треті особи, крім заперечень даного факту, не надали жодного доказу на спростування того, що позивачка і ОСОБА_3 , спільно не проживали та не були пов`язані спільним побутом, а стосунки між ними мали поверхневий характер.

Різниця у віці не є підставою того, що позивачка та ОСОБА_3 , не могли кохати одне одного, проживати однієї сім`єю та вести спільне господарство. Оскільки відсутні будь-які заборони у за віковою ознакою щодо права особи на створення сім`ї, та на практиці сім`ю досить часто створюють особи ще з більшою різницею у віці.

Реєстрація особи в певному місце не свідчить про те. що особа проживає за цим місцем, оскільки законодавчо закріплене право на вільне обрання місця проживання та свободу пересування.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту порушених прав, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_3 ..

Встановлення факту спільного проживання як чоловіка і жінки потрібно заявниці для виникнення у неї право на грошову допомогу загиблого військовослужбовця, отримання пільг, виникнення права на пенсію, виникнення прав на спадкування, тобто має наслідком виникнення правовідносин .

В іншому порядку встановити даний факт заявниця не має можливості.

Відповідно до ст. 141, 294 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Пенсійний Фонд України, Першотравенська міська рада, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 10 квітня 2021 року по 08 вересня 2022, за адресою: АДРЕСА_1 ,.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення складений 23.04.2024 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 23.04.2024 року

Дата набрання законної сили: 24.05.2024 року.