Справа № 367/5778/20
Провадження №2/367/668/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди. В позовній заяві позивач вказує, що 13 січня 2020 року в м. Ірпінь на регульованому світлофором перехресті вул. Соборна з вул. Гагаріна відбулось зіткнення автомобіля марки «Тата LPT613» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався на зелене світло світлофора в напрямку вул. Центральна з автомобілем марки «Dodge ram 1500» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Соборна в напрямку вул. Садова, в ході чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «JEEP Grand Cheroke» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який був у нерухомому стані. Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «ТАТА LPT 613» реєстраційний номер НОМЕР_1 зупинився пошкодивши паркан будинку № 28 по вул. Гагаріна в м. Ірпінь, Київської області опинившись в дворі вказаного домоволодіння. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 13.01.2020 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застраховано за полісом №А0/1745256 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Він, як потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . З метою встановлення розміру завданих збитків, уповноваженими особами ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» проведено огляд пошкодженого домоволодіння АДРЕСА_1 та завдані збитки оцінено в розмірі 25 000грн. У телефонному режимі до нього звернувся співробітник ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» ОСОБА_5 (тел. НОМЕР_4 ) та вказав на те, що вартість завданих збитків оцінили в 25 000 грн. та запропонував зменшити суму виплати на 22 000 грн., а ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в свою чергу здійснить швидку виплату даної суми без затримок. На що він відмовився та вказав, що бажає повної виплати страхового відшкодування. Після чого, 09.06.2020 року на його адресу від ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай.» надійшло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що відповідно до постанови суду по справі №367/1180/20 питання щодо факту вини в діях ОСОБА_2 , що призвели до пошкодження заявленого майна (житловий будинок та огорожа), судом не розглядалось. Зауважує що по справі №367/1180/20 розглядався протокол про адміністративне правопорушення складений 11.02.2020 року. Предметом розгляду даної справи є наявність винних дій ОСОБА_2 , які виразились у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Суд по даному провадженню не в праві встановлювати коло всіх потерпілих від дорожньо-транспортної пригоди. З вини ОСОБА_6 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.01.2020 року, його майну заподіяно шкоду. Заяву разом з пакетом документів про повторний перегляд заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 (справа №660) було направлено до ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» для врахування додатково наданих документів. Заява ТОВ «СК «Ю.Ес.Ай» отримана 30.06.2020 року. Жодної відповіді на дану заяву не надійшло. Статтею 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Винними діями ОСОБА_2 йому завдано майнову шкоду, а саме: знесено та розтрощено паркан домоволодіння, пошкоджено стіну та вікно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тому він є потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 січня 2020 року в м. Ірпінь на регульованому світлофором перехресті АДРЕСА_2 . Станом на дату подання позовної заяви жодної виплати не здійснено. Звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування. Вважає за доцільне стягнути моральну шкоду в сумі 25000грн. з особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду, а саме з ОСОБА_2 . Ця сума, обумовлена глибиною душевних його страждань, значним погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я, майнового стану та необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Він є особою похилого віку, тому знищення майна, яке йому належало завдало психологічного удару. Йому довелось все відновлювати за власний кошт. При цьому винний у дорожньо-транспортній пригоді навіть не вибачився за причинені втрати. Не запропонував будь-якої допомоги по усуненню результатів трощі. Просить суд стягнути з ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» (код за ) на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь - спричинену моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Всі судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

Відповідач ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 13.01.2020 року в м. Ірпінь сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу Тата LPT613, реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортного засобу Dodge ram 1500, реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу JEEP Grand Cheroke, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП було пошкоджено паркан будинку № 28 по вул. Гагаріна в м. Ірпінь, Київської області. Між страховиком та ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1745256, забезпечений транспортний засіб Dodge ram 1500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , франшиза за полісом -1000,00грн. Правовідносини, що виникають під час дії даною полісу регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику паркану будинку АДРЕСА_1 , Страховик звернувся до ФОП « ОСОБА_7 ». Так згідно звіту № 17058 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП майна за адресою: АДРЕСА_1 , вартість збитку, нанесеного через пошкодження майна складає 26823,06грн. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 25 823,06грн. просить суд винести рішення відповідно до поданого відзиву.

Представником позивача адвокатом Щербиною Л.А. подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд збільшити позовні вимоги в частині стягнення із страхової компанії та стягнути з ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» (код за ЄДРПОУ 32404600) на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 25 823,06 грн. (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять три гривні шість копійок). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 25 000,00грн. та стягнути з ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_8 судові витрати в розмірі 5 908,00грн.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Щербина Л.А., через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, та просить задовольнити повністю.

Відповідач ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шкварко А.В., через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Позовну заяву не визнають, просять відмовити в позові в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2020 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови, 13.01.2020 року о 14 год. 10 хв. в Київській області в м. Ірпені по вул. Соборній, ОСОБА_2 керував автомобілем «DOODGE» д.н.з. НОМЕР_5 , на перехресті вулиці Гагаріна проїхав на заборонений червоний сигнал світлофору та допустив зіткнення з транспортними засобами «TATA» д.н.з. НОМЕР_6 та «JEEP» д.н.з. НОМЕР_7 . Внаслідок цього відбулось ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

З копії постанови про закриття кримінального провадження № 0000051 від 14.01.2020 року та копії протоколу допиту самого ОСОБА_2 від 30.01.2020 року, вбачається, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.01.2020 року було пошкоджено паркан будинку АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що ОСОБА_1 , який мешкає АДРЕСА_1 на підставі рішення Виконкому Ірпінської міської ради народних депутатів від 12 листопада 1999р. № 320/2 йому передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0536га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 832.

Згідно полісу № АО 1745256 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що 05.07.2019 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб Dodge ram 1500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , франшиза за полісом -1000,00грн. , строк дії договору до 05.07.2020 року.

Згідно звіту № 17058 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП майна за адресою: АДРЕСА_1 , вартість збитку, нанесеного через пошкодження майна, житловий будинок та огорожа за адресою: АДРЕСА_1 складає 26 823,06грн. без ПДВ.

Згідно повідомлення щодо відшкодування виплати страхового відшкодування директора департаменту врегулювання збитків ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» вбачається, що страхова компанія у зв`язку з розглядом документів щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 13.01.2020 року з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в страховій компанії за полісом АО1745256, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 25 823,06грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача ОСОБА_2 встановлено постановою суду від 04 березня 2020 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз`яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Станом на час розгляду справи в суді відсутні належні докази того, страхова компанія ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», код за сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 25 823,06грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», код за на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 25 823,06 грн.

Що стосується вимоги про стягнення завданої моральної шкоди.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд погоджується з тим, що внаслідок пошкодження майна, житлового будинку та паркану за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 зазнав страждання та стрес. Крім того, змушений був витрачати кошти на відновлення пошкодженого майна, на звернення до суду із захистом своїх порушених прав та інтересів. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 5 000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачкою невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00грн, при цьому додає копію договору про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_10 (адвокат) зобов`язується надавати правову допомогу (послуги) за оплату згідно умов цього договору ОСОБА_1 .

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 24 січня 2020р. від 24.01.2020 сторони за цим договором домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить 5000 (п`ять тисяч) гривень) Оплата послуг адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати та оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно акту прийому-передачі до договору про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року від 24.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_10 отримала, а ОСОБА_9 передав платіж відповідно до договору про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року в розмірі 5000грн.

На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує наведені висновки Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

Звертаючись із позовною заявою позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. При цьому, позивачем з адвокатом обраний порядок обчислення винагороди (фіксований розмір) кількість витраченого адвокатом часу та обсяг послуг на надання правничої допомоги, не впливає на зміну розміру винагороди, яка виплачуватиметься виконавцю.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Сторони погодили, що клієнт виплачує адвокату винагороду в розмірі 5000 грн, яка є фіксованою і здійснюється на умовах 100% попередньої оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 2 лютого 2024 року у справі №910/9714/22).

Беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів саме адвокатом Щербиною Л.А., кількістю засідань, факт погодження виплати відповідачем страхового відшкодування у визначеному розмірі, наявної сталої та практики щодо розгляду даної категорії справи, також суд бере до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає заявлену суму компенсації витрат надмірною, тому присуджує її частково у розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також судом встановлено що позивачем оплачено судовий збір за позовну заяву в розмірі 840,80грн., та здійснено доплату судового збору за збільшені позовні вимоги в розмірі 110,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 950,80грн.

Керуючись ст. 12, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ», код за на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 суму страхового відшкодування в розмірі 25 823,06грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 спричинену моральну шкоду у розмірі 5 000грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ», код за на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 судовий збір в розмірі 950,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ», код за на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_8 3000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза