Провадження № 2/522/2975/24
17 квітня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Байчурі А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
Представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 листопада 2019 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 . Згідно з п. 2.1 договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до Договору та Правил. Кредит надався позичальнику для особистих потреб, а саме:
-в сумі 260 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування позичальника від 25 листопада 2019 року з ПрАТ «СК «КАРДІФ»;
-в сумі 99 грн. на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при його отриманні.
-комісія за кредитом 0 грн.
27 вересня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір Факторінгу №220 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитором та Позичальником перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судові засідання сторони по справі не з`являлися. 04 березня 2024 року та 08 квітня 2024 року від представника позивача до Приморського районного суду м. Одеси надійшли заяви з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судові засідання не з`являлася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на 05 березня 2024 року за зареєстрованою адресою місця проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта», за яким судова повістка з копією ухвали Приморського районного суду м. Одеси про відкриття провадження від 17 січня 2024 року та копією позовних матеріалів вручені відповідачці 21 лютого 2024 року. Судова повістка про виклик до суду на 17 квітня 2024 року повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання». Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, із клопотаннями чи запереченнями до суду не зверталася, відзив на позов не надавала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 . Згідно з п. 2.1 договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до Договору та Правил. Кредит надався позичальнику для особистих потреб, а саме:

-в сумі 30000 грн. на споживчі цілі в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, до якого випущено платіжну картку;

-в сумі 260 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування позичальника від 25 листопада 2019 року з ПрАТ «СК «КАРДІФ»;

-в сумі 99 грн. на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при його отриманні.

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіку платежів, що викладений у Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25 листопада 2022 року.

Пунктом 4 Договору передбачені умови надання додаткового кредиту. Так сума ліміту кредитування до 50000 грн. строк дії ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації).

Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки 55%. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями - 55%. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду 0,00001%.

Відповідно до п. 4.3 Договору визначений кредит «плати частинами». Сторони домовилися, що Банк в межах Доступного ліміту може надати Позичальнику в порядку та на умовах, встановлених цим Договором та Правилами кредит «Плати частинами», який надається шляхом використання платіжної картки в терміналі Торгівельної організації.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що Позичальник доручає Банку здійснювати договірне списання коштів на користь Банку в порядку, у строки та у сумах, що визначені у Договорі зі своїх рахунків.

Відповідно до п. 5.3 Договору, підписанням Договору Позичальник засвідчує, що він особисто ознайомлений з Правилами та Тарифами, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com; ознайомлений зі змістом нормативно-правових актів України про порядок відкриття, використання та закриття рахунків; отримав від Банку інформацію про умови кредитування згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про споживче кредитування»; ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків Договору.

15 травня 2020 року та 27 липня 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено дві Додаткові угоди, якими були перенесені та пролонговані ануїтетні платежі.

27 вересня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір Факторінгу №220 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитором та Позичальником перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Відповідно до вказаного договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. Відступлення первісного кредитора здійснюється шляхом купівлі новим кредитором права вимоги, новий кредитор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників на виконання вимоги. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу.

05 жовтня 2021 року АТ «Укрсиббанк» напрвив повідомлення про відступлення прав вимоги за Кредитним договором №0 від 25 листопада 2019 року до нового кредитора ТОВ «Глобал спліт».

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0 від 25 листопада 2019 року.

15 серпня 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» направив лист-пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором №0 від 25 листопада 2019 року, також застеріг позивачку, що у разі відсутності оплати ТОВ «Глобал Спліт» буде змушений звернутись до суду.

Проте свої зобов`язання стосовно щомісячного повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, відповідно до графіку платежів відповідач належним чином не виконував.

За розрахунками позивача заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2023 року становить 48468,97 грн., з яких:

-основний бог 25122,58 грн.;

-відсотки за кредитом 23046,39 грн.;

-комісія за кредитом 0 грн.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

За правилами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено судом, відповідач, уклавши кредитний договір, прийняв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати процентів.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору.

Аналізуючи викладене, п. 3.3 Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 суд вбачає, що кредитор зобов`язав позичальника сплатити 99 грн. на оплату разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні (встановлені) кредиту, шляхом зарахування на рахунок Банку суми разової комісії за надання кредиту з позичкового рахунку позичальника. Тобто сума комісії обумовила зростання тіла кредиту, а в подальшому відсотків за користування кредитними коштами, що є несправедливим.

Також кредитор зобов`язав позичальника сплатити 260 грн. страхового платежу, шляхом перерахування з позичкового рахунку Позичальника на рахунок страхової компанії, що обумовило зростання тіла кредиту, а в подальшому збільшення сплачених відсотків, що не є справедливим.

Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за частиною тіла кредиту та частиною нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, на загальну суму 46980,17 грн., з яких:

-24763,58 грн заборгованість за тілом кредиту;

-22216,59 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2617,71 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15-16, 203, 204, 526, 530, 533, 536, 545, 612, 625, 640, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 263, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 5Б оф. 5) заборгованість за кредитним договором у розмірі 46980 (сорок шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 5Б оф. 5) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2617 (дві тисячі шістсот сімнадцять) гривень 71 копійка.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ю.Б. Свячена

17.04.24