Справа №:753/4171/24
Провадження №: 2/755/3931/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"02" травня 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «МАНІФОЮ» про визнання договору позики недійсним, -

в с т а н о в и в:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «МАНІФОЮ» про визнання договору позики недійсним.

28 лютого 2024 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено ухвалу про направлення заяви за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

25 березня 2024 року вказану позовну заяву відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано в провадження судді Коваленко І.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Підставою для залишення позовної заяви без руху слугувала відсутність сплати судового збору за позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

При цьому, частиною шостою статті 272 ЦПК України передбачено, що, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 05 квітня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року про залишення позову без руху доставлено до електронної скриньки позивача 05 квітня 2024 року о 15:03 год.

Таким чином, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року про залишення позову без руху було вручено позивачеві 05 квітня 2024 року.

Також, ухвалу про залишення позову без руху від 01 квітня 2024 року було своєчасно внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Таким чином, суд вважає, що позивач був повідомлений належним чином про залишення позову без руху.

Відповідно до частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку строк для усунення недоліків позовної заяви розпочався - 06 квітня 2024 року, тобто, встановлений судом триденний строк тривав до 08 квітня 2024 року (включно).

Станом на 02 травня 2024 року, з урахуванням достатнього строку, встановленого судом для надходження до суду поштової кореспонденції, у разі направлення позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, документів засобами поштового зв`язку - недоліки позивач не усунув, ухвалу суду не виконав.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «МАНІФОЮ» про визнання договору позики недійсним - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя