Провадження № 2/344/279/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання -Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В:

03.10.2022 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, у якій просить: розірвати шлюб, укладений 16 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Чугуївському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис за №156; неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю після розірвання шлюбу, залишити прізвище ОСОБА_4 після розірвання шлюбу; стягнути судові витрати.

Позов обгрунтовує тим, що 16.07.2016 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Упродовж двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Безпідставні ревнощі з боку відповідача є причиною частих сварок у сім`ї, які в результаті переходили в нанесенні побоїв відповідачем. Відповідач по характеру є дуже агресивний та під час сварок не контролює себе і свої вчинки. Все це відбувалося на очах доньки, яка після таких інцидентів стала закритою, нервовою і пригніченою. Розірвання шлюбних відносин між сторонами буде позитивно впливати на розвиток та психологічний стан дитини, тому в її інтересах позивач подала даний позов.

Під час останньої сварки відповідач вигнав її з донькою та останні переїхали на іншу квартиру. Сторони вже не проживають разом та не ведуть спільного господарства. За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім`ю, подальше перебування у шлюбі не має сенсу, оскільки налагодити відносини вже неможливо. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю і сімейне життя. Примирення між сторонами для подальшого спільного життя у шлюбі недоцільне і небажане для сторін. Шлюб існує формально. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим (а.с.1).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.10.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р.

05.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі.

25.10.2022 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову, оскільки не ухиляється від виконання своїх батьківських, подружніх обов`язків, готовий прийняти будь-які зауваження з боку дружини з метою відновлення повноцінного подружнього, сімейного життя.

25.10.2022 відповідачем подано до суду клопотання про зупинення провадження, оскільки є військовослужбовцем Збройних сил України.

Ухвалою суду від 04.11.2022 клопотання відповідача задоволено, провадження в даній справі зупинено.

Ухвалою суду від 11.03.2024 -поновлено провадження у даній цивільній справі.

У судовому засіданні 12.04.2024 відповідач заявив відвід головуючої з тих підстав, що спершу суддею було прийняте одне рішення, після чого - інше.

Ухвалою суду від 12.04.2024 у задоволені заяви ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Кіндратишин Л.Р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові позов підтримала, просила задоволити. Вказала, що з моменту подання позовної заяви до суду вона з сідачем разом не проживають. Адо звернення - два місяці. На даний час, вона проживає разом з донькою та іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Вважає, що подальше збереження шлюбу та сім`ї є неможливе. Просить розірвати шлюб, дочку ОСОБА_5 залишити проживати з нею та прізвище після розірвання шлюбу залишити " ОСОБА_4 ".

Представник позивачки - адвокат Зубченко І.І. позов підтримала. Зазначила, що на даний час 1 рік 10 місяців сторони не проживають разом, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач не згідна на подальше збереження шлюбу, наполягає, щоб дитина проживала з матір`ю.

Відповідач у судовому засіданні вказав, що позов про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти проживання дочки ОСОБА_5 з матір`ю. Зазначив, що лише за тиждень до подання позовної заяви він та позивач не проживали разом. Заперечив відносно залишення за позивачкою набутого у шлюбі прізвища.

Заслухавши вступне слово сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 16.07.2016 Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 16 липня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №156. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 (а.с.3).

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України.

Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Зокрема, тривалий час сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них виявилися різні погляди на спільне подружнє життя, через що між ними склалися відносини, які перешкоджають утриманню сім`ї та неможливістю подальшого спільного проживання та збереження сім`ї, що призвело до припинення шлюбних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оцінці доводів сторін суд враховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 347/1988/17, провадження № 61-48116 св 18 (ЄДРСРУ № 81908511), в якому зазначено таке.

Статтею 1 СК України, передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому колишнє подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

Згідно з ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи.

З правового аналізу норм ст. 111 СК України та ч.7 ст.240 ЦПК України випливає, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До того ж, здійснення процедури примирення є можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу.

Сторонами не оспорюється факт тривало окремого проживання, відсутність шлюбних відносин.

З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам та їхній дитині, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати.

Таким чином позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20, провадження № 61-6809св21, від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, провадження № 61-14859св19, викладено висновок, що за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи те, що позивач залишити дитину проживати разом з нею залишити її місце проживання, відповідач не заперечує щодо залишення доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак сторонами в позасудовому порядку врегульоване питання щодо місця проживання дитини.

Разом з тим, у разі виникнення спору, сторони вправі звернутися до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та у порядку, що встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відповідними органами реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження.

У порядку ч. 2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 липня 2016 року Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №156, - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_2 .

Повне рішення - 16 квітня 2024 року.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.