КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 753/4289/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8918/2024Головуючий у суді першої інстанції - Заставенко М.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Прокопенко С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Жураковським Сергієм Анатолійовичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року та на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

В рамках кримінального провадження № 0004966 від 02.12.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , відповідач 1) у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) пред`явила до обвинуваченого цивільний позов, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 359 617,71 грн та 228 000 грн на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 65000 грн.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк один місяць, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 312 841,11 грн, моральну шкоду в розмірі 228 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.03.2023 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2022 року в частині призначеного покарання змінено, пом`якшено ОСОБА_4 покарання до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, цей же вирок в частині вирішення питання цивільного позову скасовано з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, на виконання вимог ухвали представником ОСОБА_1 - адвокатом Гарбузом М.В. 10.04.2023 через систему «Електронний суд» подано позовну заяву у новій редакції до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (далі також ПрАТ «СК «Граве Україна», відповідач 2, Страховик), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.06.2023 року, позивач просить стягнути:

- з ПраТ «СК «Граве Україна» на свою користь грошові кошти у межах страхової суми за страховим полісом №АР/4246977 від 16.05.2020 року у сумі 260000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, а також шкоду пов`язану із тимчасовою втратою працездатності;

- з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду, що складається з шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, а також шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності в розмірі 69 401,10 грн, процесуальні витрати на проведення психологічної експертизи у розмірі 13900 грн та моральну шкоду у розмірі 294,5 мінімальних заробітних плат, що становить 1 973 150 грн, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 25.11.2020 року близько 20 год. 05 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній у м. Києві, у напрямку пр. Бажана, в районі будинку № 74, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину в межах розмітки пішохідного переходу.

В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки, багатоуламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального над виростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 02.03.2021 року за №042-105-2021, тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_1 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального провадження повністю доведена вироком Дарницького районного суду м. Києва у кримінальній справі №753/5643/21 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 року змінено ОСОБА_4 покарання, а саме пом`якшено покарання до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

У зв`язку з зазначеним, оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлена вина ОСОБА_4 у ДТП, вирок суду набрав законної сили, між діями відповідача та наслідками, що настали, є безпосередній причинний зв`язок, позивач вказувала, що шкода завдана їй, має бути відшкодована відповідачем.

Так, період лікування позивача включав комплекс медичних досліджень та медичних препаратів, операцій та реабілітації, загальна сума яких склала 154856,10 грн.

Крім того, позивач вказувала, що з 2018 року вона є фізичною особою-підприємцем та надає послуги з бухгалтерського обслуговування/ведення бухгалтерського обліку, про що має укладений Договір № 1 на виконання робіт від 28.12.2019 року з ТОВ «МІСТО ТВ СЕРВІС» та Договір № 2 від 01.04.2020 року з ТОВ «МІСТО ТВ».

Проте, внаслідок ДТП, що мало місце 25.11.2020 року з вини відповідача, вона втратила змогу пересуватися та весь свій час змушена була приділяти лише лікуванню, у зв`язку з чим не могла перебувати на робочому місці та надавати передбачені договорами послуги.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач не отримувала оплату за свою працю, яку могла та повинна була виконувати з 01.12.2020 року по 13.04.2021 року.

За вказаних обставин, вказувала, що з відповідачів необхідно стягнути на її користь суму прибутку, який вона могла та повинна була отримати за надані бухгалтерські послуги за Договором № 1 у розмірі 87 272,72 грн. та за Договором № 2 - 87 272,72 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві становить 329 401,10 грн та складається із вартості лікування - 154 856,10 грн. та суми не отриманого прибутку - 174 545,00 грн.

Також, 15.02.2021 року позивач звернулася до Українського центру судових експертиз із заявою про проведення експертного психологічного дослідження та встановлення розміру моральної шкоди.

Відповідно до Висновку експерта № 1-31/03 від 31.03.2021 року орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідків ДТП моральних страждань становить для ОСОБА_1 38 мінімальних заробітних плат за 4 місяці, та станом на дату подання заяви про збільшення позовних вимог - 29.06.2023 року становить 294,5 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 1 973 150 грн.

У зв`язку з цим, позивач просила стягнути з відповідача 1 моральну шкоду у розмірі 1 973 150 грн. та кошти, сплачені за проведення експертизи, у розмірі 13 900 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 138726,89 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 112 194,50 грн, моральної шкоди у розмірі 12 546,07 грн, а всього 263 467,46 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 187 453,93 грн. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 2 634,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 874,54 грн. (т. 2, а.с. 241-249).

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2024 року клопотання ОСОБА_4 залишено без задоволення. Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жураковського С.А. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 753/4289/23 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Граве Україна" на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 245,01 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 11039, 49 грн. В іншій частині заяви відмовлено (т. 3, а.с. 79-86).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинами справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить: скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 розміру моральної шкоди та ухвалити нове судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 на її користь моральної шкоди; скасувати додаткове рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат за заявою позивача про ухвалення додаткового рішення суду.

Отже, рішення суду оскаржено лише позивачкою і лише в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а також додаткового рішення, яким розподілено судові витрати.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на безпідставне неврахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення Висновку експерта № 1-31/03 від 31.03.2021 року, складеного Українським центром судових експертиз, оскільки судова практика вказує на те, що зазначені висновки експертів хоч і не лягають в основу рішення при визначенні розмірі стягнення, але повинні братися до уваги, слугувати орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань.

При цьому, вказує, що з урахуванням довготривалого розгляду справи її моральні страждання не зменшувалися, а навпаки мали тенденцію до збільшення, оскільки їй доводилось переживати події ДТП знову і знову, при тому, що станом на день подання апеляційної скарги їй не сплачено ОСОБА_4 жодних грошових коштів за завдану шкоду, в результаті його злочинних дій.

Окремо зауважує, що ще в червні 2022 року Дарницьким районним судом в м. Києві у вироку зазначено, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в той час як суд першої інстанції через два додаткові роки розгляду справи зазначає про стягнення з обох відповідачів лише 26 284,50 грн. витрати на правничу допомогу (т. 3, а.с. 91-95).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21.03.2024 року відкрито апеляційне провадження, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу розгляду (т. 3, а.с. 123-125).

Позивач та їх представники у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Представник відповідача ПрАТ "Граве Україна" у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.11.2020 року близько 20-05 год. на вул. Центральній в м. Києві водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_1 , яка перебувала на пішохідному переході.

В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки; багато уламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального над виростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4246977 з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва у кримінальній справі № 753/5643/21 від 01.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь на відшкодування завданих злочином матеріальних збитків у розмірі 312 841,11 грн, моральної шкоди у розмірі 228 000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 вказаний вирок змінено, ОСОБА_4 пом`якшено покарання, накладено штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, цей же вирок в частині вирішення питання цивільного позову скасовано з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На обґрунтування моральної шкоди у розмірі 1973150 грн. позивачем наданий Висновок експерта № 1-31/03 від 31.03.2021, яким визначено орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідків ДТП моральних страждань для ОСОБА_1 за період з листопада 2020 року по березень 2021 року.

Так, згідно вказаного Висновку за результатами проведеної психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0004966 від 02.12.2020, складеного Українським центром судових експертиз, ситуація ДТП, яка сталася 25.11.2020 та призвела до спричинених тілесних ушкоджень, постала для потерпілої ОСОБА_1 як значно та тривало психотравмуюча. Наслідки даної ситуації обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер особистості ОСОБА_1 , тривалий час погіршують якість життя потерпілої, заподіявши негативні психологічні зміни та переживання (моральні страждання). Орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідками ДТП моральних страждань становить для ОСОБА_1 38 мінімальних заробітних плат.

Ухвалюючи рішення в частині вирішення позовних про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що одержана нею з вини ОСОБА_4 травма зумовила істотні зміни у звичному способі її, оскільки вона протягом тривалого часу не могла самостійно рухатись, повністю залежала від рідних, пережила емоційний стрес, що став джерелом негативних емоцій і переживань, втратила душевний спокій та сон, докорінна змінився її усталений спосіб життя, який протягом останніх років пов`язаний з тривалим лікуванням та відновленням порушених прав у судовому порядку.

Разом з тим, дослідивши всі докази в їх сукупності та встановивши, що висновок є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру і ступеня моральних страждань, суд першої інстанції, враховуючи характер та ступінь моральних страждань позивача, хвилювання позивача за своє здоров`я, відчуття фізичного болю та необхідність організації свого життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я, враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, дійшов висновку, що страхова компанія має обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 5% від суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті страховою компанією на користь позивача, що становить 12 546,10 грн, а решта суми у розмірі - 187 453,90 грн. - підлягає стягненню із ОСОБА_4 , загалом визначивши розмір моральної шкоди в сумі 200000 грн.

При цьому, як вже зазначалося вище, відповідач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 . В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Так, згідно зі 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004)

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, при розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди.

Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною.

Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04.05.2022 року у справі № 761/28949/17.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у постанові від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19.

Як вбачається, вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції було обгрунтовано враховано обставини справи, зокрема те, що вироком суду установлена вина відповідача ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; факт того, що отримані позивачем тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки; багато уламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального надвиростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально) спричинили позивачу сильний фізичний біль та пов`язані з цим фізичні та душевні страждання, зміни у звичному способі життя позивача, оскільки вона протягом тривалого часу не могла самостійно рухатися, повністю залежала від рідних, пережила емоційний стрес, що став джерелом негативних емоцій і переживань, втратила душевний спокій та сон, докорінно змінився її усталений спосіб життя, який протягом останніх років пов`язаний з тривалим лікуванням та відновленням порушених прав у судового порядку.

Отже, з урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд першої інстанції, враховуючи характер та ступінь моральних страждань позивача, хвилювання позивача за своє життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я, враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 200 000 грн. 00 коп., 187 453 грн. 93 коп. з якої підлягає стягненню з ОСОБА_4 .

Щодо доводів позивача про безпідставне неврахування судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди Висновку за результатами проведеної психологічної експертизи, слід зауважити, що відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який, оцінивши висновок експерта в сукупності з іншими доказами, правильно виходив з того, що розрахунки грошової компенсації за спричинену позивачеві моральну шкоду є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру і ступеня моральних страждань, а визначений позивачу розмір моральної шкоди, який становить у загальному розмірі 200000 грн. 00 коп. відповідає вимогам розумності. виваженості і справедливості.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції не дослідив докази та обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не підтвердилися. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з ухваленим судовим рішенням, а також до вимоги здійснити переоцінку досліджених судами доказів.

Також, колегія суддів вважає при ухваленні додаткового рішення у справі, суд першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позову, правильно застосував положення ст. 141 ЦПК України та здійснив розподіл судових витрат пропорційного до розміру позовних вимог.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності додаткового рішення апеляційна скарга не містить

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення та додаткового рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду та додаткового рішення без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Жураковським Сергієм Анатолійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2024 року

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова