Справа № 161/4528/24
Провадження № 2/161/2080/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2024 року адвокат Лавренчук О.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та аліментів на утримання матері дітей до досягнення трирічного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, ОСОБА_2 , з яким позивач проживала без укладення шлюбу, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати малолітніх дітей, батьком яких він є. Крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, а тому не має змоги працювати, самій їй складно забезпечувати себе і дітей.

З наведених вище підстав, суд стягувати щомісячно на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно до досягнення повноліття, а також на утримання позивача, з якою проживає дитина, в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19 березня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що визнає позовні вимоги частково, а саме не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 2300 гривень на кожну дитинущомісячно, в іншій частині просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. В ході розгляду справи в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала то просила їх задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява, в якій він просив відкласти розгляд справи для подання довідки про заробітку плату, вказуючи, що з 16 квітня 2024 року він працевлаштувався, та зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні. Суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання та вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки жодних поважних причин неможливості з`явитись в судове засідання не наведено. Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні 10 квітня 2024 року відповідачем та його представником було надано пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовну вимоги підлягають до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Також встановлено, що малолітні діти проживають з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, відповідач свого обов`язку утримувати дітей не виконує.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей у віці до 6 років 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні малолітніх дітей, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, вік дітей, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини.

Стосовно стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 3000 гривень щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи було встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Разом з тим, за час спільного проживання у них народилось двоє малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , який на даний час проживає разом з матір`ю.

Згідно із ч.2 ст.91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст. 84 та ст. 86, 88 Сімейного Кодексу.

Відповідно до положень ч.2-4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи працює вона та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд врахував, що відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, необхідною умовою стягнення аліментів на утримання жінки є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини.

Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає із матір`ю, позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням того, що відповідач є чоловіком працездатного віку, з 16 квітня 2024 року офіційно працевлаштований, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дружині-матері дитини на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Доводи відповідача що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, на переконання суду, не свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180-183, 191 СК України, ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітейОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2024 року і до досягнення повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 07 березня 2024 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Дата складання повного тексту рішення 19 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк