Справа № 522/8957/23
Провадження № 2/522/933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 08.05.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка не підписувала даний договір. Відповідач, скориставшись необізнаністю позивачки, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умові кредиту перед укладенням та під час укладення кредитного договору. Не було проінформованої про сукупну вартість кредиту. Крім того підписаному позивачкою договір не було зазначено про непомірно великі відсоткові ставки, а тому вона була змушена звернутись до суд з даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 09.05.2023 року.

До суду 01.06.2023 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації позивача.

З 29.05.2023 по 02.06.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

Зазначену відповідь суддя отримала 05.06.2023 року.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 10.07.2023 року.

Також зазначеною ухвалою витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» Договір позики укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 , або належним чином завірені копії зазначеного Договору.

У підготовче засідання призначене на 10.07.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, розгляд справи відкладено на 04.09.2023 року.

З 31.07.2023 року по 25.08.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

У підготовче засідання призначене на 04.09.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, розгляд справи відкладено на 11.10.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 11.10.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, розгляд справи відкладено на 08.11.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 08.11.2023 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, розгляд справи відкладено на 18.12.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 18.12.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява позивачки щодо розгляду справи за її відсутністю.

Представник ТОВ «Качай Гроші» у підготовче засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, відзив суду не надав.

Ухвалою суду від 18.12.2023 року по справі закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 21.02.2024 року.

До суду 22.12.2023 року на виконання ухвали суду від 08.06.2023 року від ТОВ «Качай Гроші» надійшла копія кредитного договору, укладеного між ТОВ «качай Гроші» та ОСОБА_1 .

У судове засідання 21.02.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, розгляд справи відкладено на 10.04.2024 року.

У судове засідання 10.04.2024 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 22.04.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі, виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Крім того, відповідно до норм ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Судом встановлено, що 10.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 00-5767518 в електронній формі.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредитор (відповідач) надає Позичальнику (позивачу) кредит у гривні на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Положеннями п. 1.2.-1.3. Договору, сума кредитного ліміту 5 460, 00 грн., тип кредиту кредитна лінія, строк дії кредитної лінії - 120 днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитору 07.02.2023 року або достроково.

Процентна ставка за користування коштами кредиту, відповідно до п. 1.4. Договору, становить 2,00 % в день, тип процентної ставки - фіксована.

Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Реальна річна процентна ставка - 4 697,69 % річних. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладання складає 18 564,00 грн. (п. 1.5.-1.7. Договору).

Згідно п. 2.2. Договору, дата надання/видачі Кредиту-дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 5 460, 00 грн. на карту Позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Також відповідно до п. 2.2.1. Договору, за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору комісію у розмірі 260, 00 грн. Позичальник доручає Кредитору утримати розмір зазначеної комісії з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто на платіжну картку Позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії у розмірі 5 200 грн.

В Додатку № 1 до кредитного договору № 00-5767518 від 10.10.2022 року затверджено графік платежів, у якому зазначено загальну вартість кредиту у розмірі 18 564 грн.

Таким чином посилання позивачки щодо відсутності інформації про сукупну вартість кредиту спростоване викладеними в ньому умовами..

Крім того, Договір містить положення про порядок розрахунку процентів, права та обов`язки сторін, порядок і строки повернення кредиту та сплати інших платежів, відповідальність сторін, заключні положення, основні терміни.

Так, відповідно до п. 7.8. Договору, особи, що підписали цей Договір, заявляють, що текст Договору прочитаний ними повністю, положення Договору зрозумілі.

Як вбачається з п. п. 7.10. Договору, цей Договір укладався шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Кредитора в Особистий кабінет Позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису Кредитодавця, , що відтворений засобами копіювання та накладенням кваліфікованої електронної печатки Кредитодавця і електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер телефону, повідомлений останнім у Заяві на отримання Кредиту. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання підписом в електронному форматі цього Договору вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Договір діє протягом строку, на який відбулося оформлення Кредиту (з урахуванням пролонгацій цього Кредиту), а у випадку не виконання прийнятих Позичальником на себе грошових зобов`язань - до моменту повного виконання грошових зобов`язань за Договором, крім випадків припинення його дії за згодою Сторін, відповідно до Договору чи Закону. У будь якому разі щодо непогашеної Позичальником заборгованості Договір діє до повного погашення заборгованості.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.12.2015 року в справі № 6-1341цс15.

Позивачка, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, вказує що Договір не був нею підписаний, сторони не погодили всіх істотних умов.

Проте судом встановлено, що договір підписаний позивачкою за допомогою електронного підпису Позичальника, відтвореного шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер телефону, повідомлений останнім у Заяві на отримання Кредиту. Будь-яких належних доказів неотримання позивачкою на свій телефон ідентифікатора, та не подання нею заявки на отримання кредиту суду не надано. Таким чином підстава про те, що позивачка не підписувала заяву на отримання кредиту за певних умов належними та допустимими доказами не доведено.

Підписавши вказаний Договір за допомогою електронного підпису, позивачка підтвердила, що один примірник Договору отримала, з внутрішніми Правилами надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту Кредитора ознайомлена в повному обсязі.

Вказана обставина також свідчить про те, що позивачка, на момент підписання кредитного договору, була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитного договору, її воля була спрямована на укладення вказаного договору.

Крім того, суд вбачає, що спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, тобто містить всі істотні умови, передбачені законодавством України.

Крім того, позивачка посилається, що відповідач проводить нечесну підприємницьку практику, даний договір не містить сукупну ціну вартості кредиту та містить ознаки Кредитного договору, хоча є Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, що в свою чергу є підставою для визнання такого договору недійсним з підстав невідповідності чинному законодавству, ст. 203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Крім того, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013рокув справі № 6-94цс13).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з вимогами п. 1- 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що спірний Договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Підписавши спірний Договір за допомогою електронного підпису, позивачка підтвердила, що один примірник Договору отримала, з внутрішніми Правилами надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту Кредитора ознайомлена в повному обсязі.

За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання позивачки на ту обставину, що Договір не підписаний сторонами та не містить всіх істотних умов.

Доказів протилежного позивачкою не надано, як не надано і того, що відповідачем порушено норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та вчинено дії, які свідчать про ведення нечесної підприємницької практики та введення позивачки в оману щодо умов надання кредитних коштів за спірним Договором.

З врахуванням наведеного, позивачкою не надано, а судом не здобуто доказів того, що відповідачем в будь-який спосіб було порушено права позивачки, а саме лише посилання на таке порушення не може бути підставою для задоволення позову.

Керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст.ст. 15, 16, 202-205, 215, 235, 627, 638, 1048-1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання недійсним договору позики-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.04.2024 року.

Суддя Домусчі Л.В.