Справа № 161/6319/24
Провадження № 2/161/2404/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

23 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., розглянувши в судовому засіданні в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває справа за позовом адвоката Москвичова Сергія Ігоровича в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно набуте в шлюбі.

02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11 год 00 хв 09 травня 2024 року.

22.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розподіл мана подружжя.

Одночасно з пред`явленням зустрічного позову, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову у справі, а саме накласти арешт на спірне по зустрічному позову майно, а саме на новозбудовану однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ; на технічне приміщення п020 загальною площею 4,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 ; накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Зазначає, що зважаючи на можливість відчуження зазначеного майна необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена ризиками, які пов`язані з розглядом справи по сутті та подальшим виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Статтею 149 ч.1 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України). Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 152 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі (або прийняти зустрічний позов до розгляду), а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви (зустрічної позовної заяви), відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Відтак, факт, що питання про прийняття зустрічного позову судом не вирішено, не позбавляє суд право розглянути питання щодо його забезпечення.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.06.2021 року по справі №308/8567/20.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав №336837597 та №335211143 та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , технічного приміщення п020 загальною площею 4,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; транспортного засобу марки «Volkswagen», модель «Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 .

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо поділу вказаного майна; наявні обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, застосування цих заходів забезпечення позову забезпечить виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічних позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, судом враховано пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірність такого заходу позовній вимозі, а також спосіб реалізації даним заходом мети його вжиття.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, оскільки даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі (частина тринадцята статті 158 ЦПК України)

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке зареєстроване за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), а саме:

- транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 ;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (р.н.080);

- технічне приміщення п020 загальною площею 4,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (р.н. 080).

Ухвалу до негайного виконання направити Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27-А), іншим учасникам справи для відому.

Про результати виконання ухвали повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк