Провадження № 2/201/1097/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Обєднання співвласників багатоповерхового будинку «ПЕРЕМОГА-124») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29.09.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири (а.с.№4-10)

20.10.2023р. позивачкою подана заява про збільшення позовних вимог (а.с.№37-39).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.11.2023р. позовна заява прийнята до розгляду, призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№47).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.12.2023р. відповідачці продовжений строк на подачу відзиву (а.с.№54). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2024р. залучено до участі у справі як третю особу ОСББ «ПЕРЕМОГА-124» та витребувано докази у третьої особи (а.с.№100-101).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням їх збільшення, представник позивачки адвокат Чуприн Є.А. (діє на підставі ордеру від 27.09.2023р. - а.с.№12) посилався на те, що позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій сталося залиття 23.11.2022р. з вини відповідачки ОСОБА_2 , що підтверджено актом від 24.11.2022р. Внаслідок залиття позивачці спричинено матеріальну шкоду у розмірі 22 292грн. 33коп., моральну шкоду у розмірі 20 000грн. Також позивапчка понесла витрати на професійну правничу допомогу - 10 000грн. та витрати на проведення експертизи - 6 000грн.

11.12.2023р. та повторно 18.12.2023р. до суду в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив, в якому представник відповідачки адвокат Вислоцька Г.О. (діє на підставі ордеру від 08.12.2023р. - а.с.№64), посилалася на те, що про затоплення квартири позивачки, яке відбулось 23.11.2022р., відповідачку телефоном повідомив Голова ОСББ - Волков І.О., який також зазначив про необхідність явки відповідачки до своєї квартири. Після приходу довіреної особи відповідачки, в квартиру був допущений слюсар, який прийшов на виклик, проте витоку води з труб в квартирі відповідачки не було. Представник відповідача посилалася, що акт про залиття до матеріалів справи не доданий, і якщо і складався, то без присутності відповідачки, невідомо ким та невідомо у чиїй присутності. Встановити, чи відповідає акт вимогам для складання відповідних документів, неможливо та надати йому оцінку також неможливо. Відповідачка під час вказаних в позовній заяві подій залиття кварти, в цій квартирі не мешкала, під час огляду квартири відповідачки підлога в санвузлі навколо труби холодного постачання була сухою, показники лічильника холодної води від 15.07.2022р. 156 куб.м, на 04.04.2023р. 156 куб.м, на 21.04.2023р. 158 куб.м, на 24.05.2023р. 163 куб.м, що свідчить про те, що затоплення квартири позивачки відбулося не внаслідок витоку води з труби холодного водопостачання, що знаходиться в квартирі відповідачки, а з загального стояку холодної води, який є загальною внутрішньо будинковою мережею, за відповідний стан якої відповідає ОСББ « ПЕРЕМОГА-124». Представник відповідачки просила відмовити в задоволенні позову (а.с.№ 56-59, 68-71).

27.12.2023р. представником позивачки адвокатом Чуприною Є.А. в порядку ст. 179 ЦПК України подана відповідь на відзив (а.с.№91-96). В обгрунтування, представник позивачки посилався, що в акті про залиття від 24.11.2022р. вказується причина залиття, а тому доводи представника відповідачки, що при огляді квартири відповідачки не було виявлено витоку води є неправдивими і встановити факти, вказані в акті, можливо лише оглянувши квартиру. Акт про залиття від 24.11.2022р. складений у відповідності до встановленої форми, затверджений Головою правління ОСББ «ПЕРЕМОГА-124» Волковим І. О. та засвідчений членами комісії ОСОБА_3 , як головою правління та ОСОБА_4 - членом правління. Представник позивачки також посилався, що рахунок за оплату послуг з водопостачання та водовідведення не є належним та допустимим доказом.

Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідачка та її представник не скористалися, надіслана судом на адресу відповідачки ухвала судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2024р. про часткове задоволення клопотання її представника повернута до суду із позначною «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№114-115).

Представник третьої особи ОСББ «ПЕРЕМОГА-124» про залучення об,єднання як третьої особи та про наявність в провадженні суду справи був повідомлений шляхом надіслання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2024р. та позовної заяви з додатками, разом з тим, до суду повернулися двічі конверти з позначками «за закінченням терміну зберігання» (107-108, 116-117).

Ухвала судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2024р. в частині витребування доказів не виконана, оскільки не отримана третьою особою та повернута до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд вважає за можливе прийняти в якості належного доказу акт про залиття, який наданий представником позивача ОСОБА_5 , який відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» засвідчив відповідності копії акту оригіналу, що підтверджується його власноручним підписом на доказі (а.с.№19).

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам сторін у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.№16-17).

Відповідачка ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.№18).

Відповідно до акту про залиття від 24.11.2022р., складеного членами комісії головою правління ОСОБА_3 та членом правління ОСОБА_4 , 23.11.2022р. в будинку АДРЕСА_3 трапилось залиття, а саме: пошкоджені дроти освітлення, 2 вбудованих ліхтарі, натяжна стеля з ПВХ коричнева; шви між кахелинами на двох стінах (по обидва боки від шахти з трубами); гіпсокартонова основа коробу (який прикриває труби); витяжний вентилятор; налічники та лутка дверей у санвузол, а також дверний поріг у санвузол. При візуальному огляді було виявлено підтоплення двох стін санвузла (кахель), підлоги (кахель), стеля (ПВХ), двері (налічники, лутка, поріг), підлога в коридорі (ламінат, ламінатна підлога викладена в один рівень та колір по всій квартирі).

Причиною залиття, що трапилось в системі ХВП, є тріщини та дірки у трубі холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_4 . При візуальному огляді було виявлено іржу на трубі, сліди попередніх неодноразових ремонтів, а також дірки, через які вода протікала на зовні. Було проведено фото/відео фіксацію наслідків залиття та його причини (а.с.№19).

Стосовно позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до Звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкції в квартирі АДРЕСА_1 , складеного експертом Інституту проектування та будівельних експертиз 24.04.2023р. на замовлення ОСОБА_6 , на основі результатів огляду встановлено, що покриття конструкцій затоплених приміщень квартири перебувають у незадовольному стані та згідно з нормативною класифікацією технічний стан покриття, підлоги та стяг затоплених приміщень належить до категорії К ІІІ, а саме стан конструкцій не придатний до нормальної експлуатації (не задовільний). Такий стан характеризується, як обмежено працездатний, що вимагає усунення ушкоджень і дефектів (прогресуючого розвитку деформацій, недостатньої несучої здатності по другій групі граничних станів, ослаблення перетинів корозійними ушкодженнями, зволоження вивітрювання цегли в кладці, недостатній ефективності захисних заходів гідроізоляції та інш.)

Відповідно до кошторису, який було долучено до Звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій квартири, на виконання ремонтних робіт для відновлення технічного стану необхідні кошти з урахуванням ПДВ у розмірі 22 292грн. 33коп. (а.с.№20-33).

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, на відповідачку покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивачка повинна довести наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, подавши відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України належні, допустимі, достовірні та достатні докази.

На підтвердження наявності шкоди та її розміру представником позивачки надані докази акт про залиття, звіт про проведення технічного огляду будівельних конструкцій, який містить в собі кошторис, який необхідний для відновлення технічного стану в квартирі, що належить позивачці.

Представником відповідачки жодних доказів на підтвердження відсутності вини відповідачки в залитті квартири разом із відзивом не було подано до суду, так само як і не надано доказів на спростування розміру шкоди, визначеного представником позивачки.

Клопотання про допит свідків або проведення судової технічної експертизи щодо пошкодженого майна та вартості ремонтих робіт ані відповідачкою, ані її представником в процесі розгляду справи так і не були подані, хоча у своєму відзиві представник відповідачки зазначала, що має намір звернутися до суду з відповідними клопотаннями (а.с.№58, 59).

Посилання представника відповідачки на те, що показання лічильника холодної води з липня 2022р. по лютий 2023р. не змінилися, що свідчить про відсутність витоку води з труби холодного водопостачання в квартирі відповідача, суд оцінює критично, оскільки показники лічильника передаються саме відповідачкою та з наданого нею особистого рахунку 1-54 вбачається, що з серпня 2022р. по січень 2023р. жодного місяця показники лічильника не передавалися (а.с.№77).

Крім того, посилаючись, що 27.11.2022р. відповідачка разом із головою ОСББ «ПЕРЕМОГА-124», слюсарями та ОСОБА_7 , який представився сином позивачки, оглянули санвузол та кухню в квартирі відповідачки і ознак витоку води не виявили, ніяких доказів на підтвердження цьому твердженню суду не надали (клопотання про допит свідків, тощо заявлено не було).

Посилання сторони відповідачки на відсутність в матеріалах справи акту про залиття та його складання з порушеннями, суд також оцінює критично з огляду наступне.

Згідно п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 та додатку № 4 у разі залиття, аварії квартир складається Акт про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). До складу комісії входять: головний інженер виконавця послуг, голова комісії, майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсарь-сантехнік, представники організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду.

При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту та відмова від підпису акту від потерпілої сторони та винної сторони не впливає на його чинність.

Як вбачається з акту від 24.11.2022р. він відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому зазначено, ким він складений, що трапилось, і які наслідки (обсяг залиття, що пошкоджено), причина залиття та інше, а тому суд приймає цей доказ як належний та допустимий доказ завдання шкоди саме відповідачкою.

Таким чином, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди та вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 22 292грн. 33коп.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним частково задовольнити ці позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021р. у справі № 263/16183/18 зазначив, що у відповідності до вимог статті 1167 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача.

В позовній заяві, з урахуванням уточнень від 20.10.2023р., представник позивачки просить стягнути моральну шкоду у розмірі 20 000грн. При цьому, обгрунтування розміру моральної шкоди, в чому вона полягає та якими доказами підтверджено завдання шкоди ані позовна заява, ані заява про збільшення позовних вимог не містить (лише перераховано у позові положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. та № 6 від 27.03.1992р.).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним, що винні дії відповідачки спричинили позивачці душевні страждання, викликані пошкодженням належного їй на праві власності майна та вплинули на звичайний спосіб життя позивачки, необхідність докладання додаткових зусиль для звернення до суду, отримання звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій, тощо.

Проте, суд вважає, що сума 20 000грн., яка визначена позивачкою для відшкодування моральної шкоди, є явно завищеною та такою, що не відповідає ступеню вини відповідачки, характеру та обсягу душевних страждань позивачки, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним розподілити їх наступним чином.

При подачі позову за вимогами майнового характеру (відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 42 292грн. 33коп.) позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 1 073грн. 60коп. (а.с.№3).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що судові витрати позивачки по оплаті судового збору слід стягнути з відповідачки пропорційно до задоволенної частини позовних, а саме у розмірі 616грн. 66коп. (24 292грн.33коп. х 1 073грн.60коп. : 42 292грн.33коп.).

Щодо стягнення витрат позивачки на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. у справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорар та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки надані наступні докази: договір про надання правової допомоги від 07.07.2023р. (а.с.№ 11); акт прийому-передачі наданої правничої допомоги (а.с.№41); рахунок-фактура № 19/10/23-01 від 19.10.2023р. (а.с.№40), згідно якого вартість послуг адвоката становить 10 000грн.

Ці докази понесення позивачкою витрат на послуги адвоката (складання позову, відповіді на відзив (яка частково співпадає з позовом), заяви про збільшення позовних вимог), суд вважає належними та допустимими.

Втім, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що судові витрати позивачки по оплаті витрат на професійну правничу допомогу також слід стягнути з відповідачки пропорційно до задоволенної частини позовних вимог, а саме у розмірі 5 743 грн.90коп. (24 292грн.33коп. х 10 000грн. : 42 292грн.33коп.).

Стосовно витрат позивачки по оплаті підготовки Звіта, який зроблено експертом Інституту проектування та будівельних експертиз 24.04.2023р. (а.с. № 20-33), то суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У справі, що розглядається судом підстав для стягнення з вдповідачки на користь позивачки витрат в сумі 6 000грн. не вбачається, оскільки Звіт був складений Інститутом проектування та будівельних експертиз, підписаний директором ОСОБА_8 та експертом ОСОБА_9 (а.с.№20), разом з тим, рахунок фактура № 20/4 від 20.04.2023р. складений ФОП ОСОБА_10 та оплата згідно двох платіжних інструкцій № 0.0..1 та 0.0..1 від 24.04.2023р. була проведена ОСОБА_6 саме на рахунок фізичної особи підприємця, а не на рахунок Інституту проектування та будівельних експертиз (а.с. №42, 43-44).

Отже, суд вважає, що позивачкою не доведено, що понесені ОСОБА_6 , який не є учасником справи, витрати на проведення експертизи в розмірі 6 000грн. були вчиненні саме задля отриманням висновку від Інституту проектування та будівельних експертиз, отже суд відмовляє у стягненні з відповідачки на користь позивачки цих судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 386, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Обєднання співвласників багатоповерхового будинку «ПЕРЕМОГА-124») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири 22 292грн. 33коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000грн., а разом 24 292грн. 33коп.(двадцять чотири тисячі двісті девяносто дві грн. 33коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 616грн. 66коп. та по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 743 грн.90коп., а разом - 6 360грн.56 коп. (шість тисяч триста шістдесят грн. 56коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.