УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області в особі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31.03.2016 р. були задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про вона заперечує проти позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту на купівлю автотранспортного засобу № 175/3620-ЛЗ3619 та договором поруки № 3619-П в зв`язку з їх незаконністю, необґрунтованістю. Позивач в кредитному договорі зазначив, що п. 3.1.1 був виконаний ними належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки на суму 34 726,00 доларів США 14.07.2008 року. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки банком було видано готівкові кошти в гривнях. Крім того, вчинені позивачем дії щодо дострокового повернення споживчого кредиту на купівлю транспортного засобу № 175/3620-КР3619 не відповідають вимогам приписів чинного законодавства України, яким регулюється вказана сфера правовідносин та положенням кредитного договору про це, а отже є протиправною. Також письмова вимога позивачем про дострокове повернення споживчого кредиту не отримувалась нею. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження направлення та отримання нею рекомендованого поштового відправлення письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором на купівлі автотранспортного засобу. Позивачем не надано до суду будь-яких інших доказів здійснення платежів ОСОБА_2 за зазначеним договором після дати 10.06.2011 року. Тому, вказана позивачем в позові сума заборгованості за кредитом 23 339,00 доларів США не відповідає наданому розрахунку у розмірі 28 515 58 доларів США, яка є суттєво більшою і вказаними обставинами суд було введено в оману. Копію рішення від 31.03.2016 року нею отримано поштовим відправленням з повідомленням про вручення 25.03.2024 року (відправлення 666). У зв`язку з чим відповідачка ОСОБА_1 просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення та призначити справу до загального розгляду.

Ухвалою від 10.04.2024 року прийнято до провадження заяву та призначено до розгляду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали справи, враховуючи надані заявником пояснення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як вбачається із заяви відповідачки про перегляд заочного рішення в ній не зазначені обставини, які свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, доказів на підтвердження цих обставин.

Крім того, слід зазначити, що суд позбавлений можливості з`ясувати, коли саме було вручене заочне рішення відповідачці, оскільки заявником не надано до суду підтвердження щодо отримання нею 25.03.2024 року заочного рішення суду від 31.03.2016 року.

За результатами відстеження повідомлень (трекінг відправлень) на сайті Укрпошти зазначено, що дані про відправлення за номером №666 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Таким чином, суд не може з`ясувати, чи подана заява відповідачем ОСОБА_1 у визначений ЦПК України строк.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі 214/5505/16, питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду підлягає вирішенню під час розгляду цієї заяви по суті.

Визначений у статті 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше частини третьої статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

З наданих до суду матеріалів та обґрунтувань заяви про поновлення процесуального строку не убачається будь-яких поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачкою строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у ч.3 ст. 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.4 ст. 287 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення відповідачці строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

В даному випадку права відповідачки жодним чином не порушуються, оскільки вона має право оскаржити дане заочне рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст.287,288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 242/1066/16-ц - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя