ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/202/24
Єдиний унікальний номер справи: 766/2673/21
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

06 травня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді Майданіка В. В, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, а також суми боргу, матеріальних витрат за період з 10.02.2009 року по 01.03.2020 року в сумі 1 080 206 грн було залишено без розгляду.

У своїй апеляційній скарзі, поданій 22 квітня 2024 року, позивач у тому числі просить скасувати вказану ухвалу й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи своє прохання поважністю причин пропущення строку на його апеляційне оскарження. Поважність же причин пропущення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали зумовлена, на його думку, тим, що зазначена ухвала не відповідає змісту позовних вимог, викладених в цій позовній заяві від 19.02.2021р, в якій він просив в цивільному порядку стягнути з відповідачів неповернутий депозит в сумі 204 061,38 грн основного боргу, 3% річних в сумі 73 562,59 грн, подвійні інфляційні збитки в сумі 888 604 грн, пеню за невиконання грошового зобов`язання в сумі 582 689,03 грн, а також моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних зарплат на день набрання законної сили судовим рішенням. Вказав, що оскаржувана ухвала мотивована відомостями із попередніх заяв до іншого суду по розгляду кримінальної справи № 666/4472/14 і тому не оскаржувалась, але, зазначив, що якщо суд вважає інакше, то просить ці обставини визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк. Крім того, просив врахувати наведені обставини справи й часті зміни законодавства, отримання оскаржуваної ухвали 15 січня 2024 року, визнавши поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали й поновити цей строк.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024 року справу розподілено суддям: головуючий суддя (суддя-доповідач): Майданік Віктор Вікторович; склад колегії суддів: Оксана Володимирівна Кутурланова, Лариса Петрівна Воронцова.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

За положеннями ст.354 ЦПК України в чинній редакції: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

Згідно ст.357 ЦПК України: апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3); якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011р (заява №4994/04), практика якого відповідно до ст.9 Конституції України та ч.4 ст.10 ЦПК України 2017 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сил) (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційна скарга подана після закінчення 15-денного строку, установленого ч.1 ст.354 ЦПК України (оскільки ухвала була постановлена за відсутності учасників справи, то днем її ухвалення є дата складення повного судового рішення, а саме 26.01.2022 року; відтак останнім днем подачі скарги, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України, є четвер, 10 лютого 2022 року). Скаргу ж подано 22 квітня 2024 року.

Підстави, вказані скаржником на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, суд апеляційної інстанції вважає неповажними.

Так, не можуть бути прийняті до уваги посилання на отримання повного тексту оскаржуваної ухвали 15 січня 2024 року, оскільки саме це й підтверджує пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали. Адже в такому випадку скаргу слід було б подати протягом 15 днів, тобто до 30 січня 2024 року (вівторок) включно. Однак її подано лише 22 квітня 2024 року.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що оскаржувана ухвала не відповідає змісту позовних вимог, викладених в цій позовній заяві від 19.02.2021р, що вона мотивована відомостями із попередніх заяв до іншого суду по розгляду кримінальної справи № 666/4472/14, адже це не може слугувати поважною причиною пропуску строку на її апеляційне оскарження.

Крім того, є неспроможними посилання скаржника на наведені обставини справи й часті зміни законодавства, оскільки вказане не можна вважати поважними причинами пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали, зокрема, виходячи із обставин справи, а також із того, що в цей період (2022-2024рр, зокрема і з 15.01.2024р до теперішнього часу) цивільне процесуальне законодавство в частині регулювання строків на апеляційне оскарження судових рішень кардинально не змінювалось, враховуючи обставини, на які посилається скаржник.

Слід зазначити, що сам скаржник чітко визнав у своїй скарзі, що, отримавши оскаржувану ухвалу 15 січня 2024 року,він свідомо її не оскаржував до 22 квітня 2024 року, зазначивши, що якщо суд вважає інакше, то просить ці обставини визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк.

Таким чином, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, зазначені скаржником у скарзі, визнані неповажними.

Вказана обставина згідно ч.3 ст.357 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Керуючись ст.ст.354, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк в 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, з посиланням на номер провадження: 22-ц/819/202/24.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимоги про подання у встановлений строк заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Майданік