Справа № 643/2016/24
Провадження № 2-з/643/28/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, згідно договору про надання позики, у розмірі 88428 грн. 48 коп., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Представником позивача ОСОБА_3 подана до суду заява про забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі права приватної власності.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 18.02.2022, між ОСОБА_4 , що діяв на підставі довіреності від ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бежаном А. В. 13.01.2022, та зареєстрована в реєстрі за №50, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - з другої сторони, у якості Позичальника (надалі - Позичальник), укладено Договір Позики (надалі Договір Позики), на загальну грошову суму у розмірі 60 409 грн. 90 коп. ОСОБА_2 , будучи позичальником, грошові кошти в обумовлений строк не повернув, у зв`язку з чим в нього перед позивачем з`явилась заборгованість у розмірі 88 428 грн. 48 коп. Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, фізична особа ОСОБА_2 володіє на підставі права приватної власності, розмір частки: 1/1, 2-кімнатною квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.

На адвокатський запит до ФОП ОСОБА_5 , з метою визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м, житловою площею 29,9 кв.м. представником позивача отримано довідку про визначення найбільш імовірної ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м, за якою встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., складає 1 570 493 грн. 00 коп. В телефонних розмовах ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що не збирається повертати останньому борг за наявним договором позики грошей, наявне майно, збирається переоформити на близьких родичів та має намір уникнути від належної цивільної відповідальності. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду про стягнення заборгованості з боку відповідача ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, грубо порушуючи вимоги законодавства та загальні звичаї ділового обороту, погрожує переоформленням наявного у володінні майна, чим має намір зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заявник вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно є обґрунтованим.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення сторін, без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи заяви, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

З абезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження спірного майна без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК України, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Представником заявника при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не зазначено посилань на докази та не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може надалі утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи призведе до порушення прав позивача.

Також представником заявника не зазначено посилань на докази щодо можливого навмисного відчуження вищевказаного майна на користь третіх осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Разом з тим, зазначена заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, як це передбачене п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову мають бути зазначені з урахуванням вимог ст. 154 ЦПК України.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

В порушення вказаних вимог, заява не містить посилання на докази в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що заявлені представником заявника заходи забезпечення позову (арешт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.) не є співмірними з ціною позову (88428 грн. 48 коп.), то суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Разом з тим, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не є перешкодою для звернення позивачем з такою самою заявою після усунення обставин, що стали підставою для її відмови.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви не є перешкодою для повторного звернення заявника з тими самими вимогами після усунення умов, що були підставою для відмови у задоволенні заяви.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику та його представнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Поліщук