Провадження № 2/369/2176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретарі Херенкової К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ ) про скасування заходів примусового виконання рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Панькова Світлана Михайлівна 13 вересня 2023 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування заходів примусового виконання рішень

Позовні вимоги мотивує тим що, позивачу стало відомо, що на квартиру, співвласником якої він являється, за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт. Підстава обтяження постанова про арешт майна боржника, 1112/3, 14 грудня 2009 року, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. Реєстраційний номер обтяження 9343152. Зареєстровано 14 грудня 2009 року, 11:43:03 за № 9343152 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр». Власник майна, що обтяжується ОСОБА_1 .

Зазначає, що 05 липня 2023 року позивач звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області з метою з`ясування обставин накладення арешту.

Відповідно до відповіді на вказане вище звернення, позивачу було повідомлено, що з відомостей запису №9343152 Єдиного реєстру заборон неможливо встановити номер виконавчого провадження, при здійсненні якого державним виконавцем було накладено арешт.

Оскільки ОСОБА_1 не має заборгованостей перед третіми особами та відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення боргу, адвокат Панькова С.М. звернулася з заявою про скасування арешту нерухомого майна.

У результаті розгляду вище вказаної заяви надано відповідь від 25 серпня 2023 року за вих. №28395905. Повідомлено, що згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження №10145260 (виконавчий лист №2-3259 від 11.12.2008 року виданий Києво-Святошинським районним судом), №7714713 (виконавчий лист 2-3259 від 11.12.2007 року виданий Києво-Святошинським районний судом), №14689217 (виконавчий лист №2-3259 від 11.12.2007 року виданий Києво-Святошинським районним судом).

Згідно даних ВП спецрозділ вказані виконавчі провадження стосувалися заборгованості ОСОБА_1 за комунальні послуги перед КП «УМГ»

На підтвердження погашення заборгованостей та відсутності боргу позивачем надано довідку від 21 липня 2023 року.

Станом на 23 серпня 2023 року, матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень згідно Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на вільне здійснення користування та розпорядження своїм майном, оскільки на нього накладений арешт, який не можливо зняти в позасудовому порядку, так як на даний час виконавче провадження, в межах якого накладено арешти, вже завершено та знищено, що порушує його законні права та інтереси як власника майна, в тому числі і стосовно права вільного розпорядження належним йому майном.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, представник позивача просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , накладеного на підстави постанови про арешт майна боржника, 1112/3, 14 грудня 2009 року, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, зареєстрованого 14 грудня 2009 року.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 15 вересня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2023 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, не надав заяву про розгляд справи без його участі, правом надати відзив не скористався, причини неявки суду не відомі.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 2006 року, виданого від 15 лютого 2006 року згідно з розпорядженням (наказом) №2, Виконкомом Вишневої міської ради посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в рівних долях. (запис у реєстровій книзі №150/56).

Вказаний факт підтверджується також Витягом №10131272 від 18 березня 2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , форма власності приватна спільна часткова, частка .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 342252559 від 10 серпня 2023 року ОСОБА_3 на праві спільної часткової приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що в автоматизованій системі виконавчого провадження «ВП спецрозділ» містяться відомості про виконавчі провадження:

виконавче провадження №28395905 щодо виконання виконавчого листа від 11 грудня 2007 року №2-3259 виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Управління міським господарством» боргу в сумі 1204,03 грн. перебувало на виконанні Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника);

виконавче провадження №14689217 щодо виконання виконавчого листа від 11 грудня 2007 року №2-3259 виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «УМГ» боргу в сумі 1204,03 грн. перебувало на виконанні Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернуто стягувачу;

виконавче провадження №7714713 щодо виконання виконавчого листа від 11 грудня 2007 року №2-3259 виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат в сумі 30,00 грн. перебувало на виконанні Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернуто до суду;

виконавче провадження №10145260 щодо виконання виконавчого листа від 11 грудня 2008 року №2-3259 виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу в сумі 30,00 грн. перебувало на виконанні Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернуто до суду.

Згідно відповіді Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 серпня 2023 року за вих. №28395905 на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Панькової С.М. від 10 серпня 2023 року №10/08, встановлено, що згідно даних АСВП на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження №10145260 (виконавчий лист №2-3259 від 11 грудня 2008 року виданий Києво-Святошинським районним судом), №7714713 (виконавчий лист 2-3259 від 11 грудня 2007 року виданий Києво-Святошинським районним судом), №14689217 (виконавчий лист №2-3259 від 11 грудня 2007 року виданий Києво-Святошинським районним судом). Станом на 23 серпня 2023 року матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень згідно Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07 червня 2017 року про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Згідно довідки №58, виданої 21 липня 2023 року КП «Управління міського господарства», станом на 01 липня 2023 року у ОСОБА_1 заборгованості за управління багатоквартирним будинком, опалення, послуг з поводження з твердих побутових відходів, ХВП та ГВП немає.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позивач, звертаючись з позовом до суду про скасування заходів примусового виконання судових рішень, посилається на те, що заборгованість перед КП «Управління міського господарства» ним була сплачена, виконавчі провадження, в межах яких на нього було накладено арешт, вже завершено та знищено, проте арешти з належного йому нерухомого майна державним виконавцем не зняті.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, справа № 904/51/19 та від 24 травня 2021 року, справа № 712/12136/18.

В пункті 5 постанови № 5від 03.06.2016 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017). Аналогічна норма міститься в п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в чинній редакції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях, в рамках яких було накладено арешт на його майно, а тому, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18, від 16.01.2021 № 473/4773/19, від 19 січня 2022 року в справі №577/4541/20.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.13, 255, 258, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ ) про скасування заходів примусового виконання рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Фінагеєва