Провадження № 2/761/6746/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У квітні 2024р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до зазначеного відповідача в якому просить суд:

1.Визнати транспортний засіб, марка: "BMW", модель: Х5, тип: загальний легковий універсал - В, номер шасі: НОМЕР_1 , колір: сірий, рік випуску: 2007 особистим приватним майном ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за незаконне відчуження цього майні, у розмірі 766 722,00 грн (далі по тексту - вимога №1).

2.Припинити частку ОСОБА_1 у праві спільної сумісної вланості на транспортний засіб, марка: "BMW", модель: 5281, тип: загальний легковий - загальний седан - В, номер шасі: НОМЕР_2 , колір: білий, рік випуску: 2011 з виплатою компенсації ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 345 025,00 грн. (далі по тексту - вимога №2)

3.У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : визнати за ОСОБА_1 право власності на 80/109 частки в квартирі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 000; визнати за ОСОБА_1 право власності на 80/109 частки в квартирі АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єктунерухомого майна 000 (далі по тексту - вимога №3).

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 11 квітня 2024р. судом отримано відповідь з Дежавного демографічного реєстру щодо відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до 175 ЦПК України позовна заява, зокрема, повинна містити:

-зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту своїх прав, свобод чи інтересів, які мають бути сформульовані максимально чітко і зрозуміло.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог:які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, заявлені позивачем вимоги №1, №3 є не конкретизованими та такими, що не відповідають передбаченим статтею 16 ЦК України, способам захисту цивільних прав та інтересів, з огляду на наступне.

Так, згідно заявленої вимоги №1, позивач просить суд визнати транспортний засіб особистим приватним майном останнього та стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію за незаконне відчуження цього майна, у розмірі 766 722,00 грн, при цьому позивачем по тексту позову зазначено, що вказаний автомобіль належав останньому на праві особистої приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Суд звертає увагу позивача, що останнім, всупереч п. 5) ч. 3 ст. 175 України, по тексту позову, не викладено відомостей, за яких обставин, та на підставі яких правовстановлюючих документів, було здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу із позивача на відповідачку, яка в подальшому відчужила зазначене майно інші особі.

Суд зауважує, що відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12 червня 2009р. у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

З матеріалів справи вбачається, що переєстрація вказаного транспортного засобу на відповідачку відбулося 09 грудня 2016р.

Суд роз`яснює стороні позивача, що відповідно до ч. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998р. №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (редакція чинна станом на 09 грудня 2016р.), документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

-договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

-укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб ;

-нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

-договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності);

-договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

-свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

-рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

-рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

- копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

-довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

-акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

-митна декларація (450-2012-п) на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

-договір фінансового лізингу;

-акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Відтак, позивачу необхідно викласти відомості, які обґрунтовують підстави заявленої вимоги №1, а саме: за яких обставин, та на підставі яких правовстановлюючих документів, було здійснено перереєстрацію вказаного транспортного засобу із позивача на відповідачку, яка в подальшому відчужила зазначене майно іншій особі, оскільки відсутність викладу вказаних обставин не надають суду можливості встановити фактичних обставин справи, які б документально підтверджували позовні вимоги позивача, що є порушенням ст.175 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що, у разі задоволення судом заявленої вимоги №1, рішення суду може безпосередньо вплинути на права та обов`язки особи, якій відповідачка відчужила транспортний засіб ( ОСОБА_3 ). Тому позивачу необхідно зазначити вказану особу у складі учасників справи, а також його дані (за наявності РНОКПП, місце проживання/реєстрації, інші наявні відомості).

Щодо заявленої вимоги №2, суд зазначає, що позивачем не конкретизовано вказану вимогу, шляхом зазначення розміру частки, яку позивач просить суд припинити за останнім у праві спільної сумісної вланості на транспортний засіб.

Так, і заявлена вимога №3 не містить конкретизації щодо зазначення розміру частки права власності на квартири, яку необхідно визнати за відповідачкою (у змісті вимог зазначено лише розмір частки, який необхідно визнати за позивачем, що є процесуально недопустим).

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно подати до суду нову редакцію позовної заяви для суду з уточненим змістом позовних вимог, викладом обставин щодо заявленої вимоги №1, уточненим колом учасників справи (зазначити в складі учасників особу, якій відповідачка відчужила спірний автомобіль).

Надати виправлену редакцію позову у кількості для суду та учасників судового процесу.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: