Справа № 182/3997/23
Провадження № 2/0182/1085/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.05.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В. розглянув в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелкіна Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелкіна Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню(а.с.1-5).

Між позивачем та ПАТ «Банк Руский Стандарт» було укладено кредитний договір №99711358 від 10.09.2012 року, правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» є АТ «Банк Форвард». В подальшому йому стало відомо що відносно нього відкрито виконавче провадження №60454267 про стягнення на користь відповідача боргу на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. №264 від 18.09.2019 року.

ОСОБА_2 вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. не мала права вчиняти виконавчий напис №264 від 18.09.2019 року про стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16853,87 грн., оскільки відповідач не направляв жодного повідомлення про будь-яке прострочення виконання умов кредитного договору, крім цього на момент видачі виконавчого напису нотаріусу, нотаріус не мав права видавати виконавчі написи за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідчені. Таким чином, відповідно до чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, не існувало правового підґрунтя для вчинення такого напису, оскільки відповідно до чинного законодавства, виконавчий напис нотаріуса у кредитних відносинах видається за кредитними договорами, які були нотаріально посвідчені.

За таких обставин позивач просить суд визнати виконавчий напис № 264 від 18.09.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайченко Н.М., таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач про розгляд справи у суді повідомлений належним чином, відзиву на позов до суду не надходило.

Треті особи про розгляд справи в суді повідомлені належним чином, на виконання ухвали суду про витребування документів, письмових пояснень по справі не надавали.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов, а третім особам пояснення; витребувано копію матеріалів щодо вчинення спірного виконавчого напису та копію виконавчого провадження (а.с.24-26).

Ухвалою суду від 09.10.2023 року задоволено заяву про забезпечення позову (а.с.28-29).

Судом встановлено:

18.09.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., було вчинено виконавчий напис за № 264 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16853,87 грн.

На виконання виконавчого напису № 264 від 18.09.2019 року Приватним виконавцем Вольф Т.Л. відкритовиконавче провадження №60454267 від 30.10.2019 року.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України "Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5"Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" (далі Перелік документів).

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.

Окремо суд звертає увагу на те, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду 23.02.2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайченко Н.М.надати належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису. Зазначена ухвала разом із копією позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження була направлена судом на офіційну адресу реєстрації місця знаходження нотаріуса.

Станом на дату ухвалення рішення ухвала суду від 15.08.2023 року не виконана.

Суд також приймає до уваги, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін.

У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

Отже, дійсно станом на час вчинення виконавчого напису 13.01.2022 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.

У матеріалах справи відсутній кредитний договір, укладений між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , позивач факт укладання нотаріально посвідчених договорів заперечує, а відповідач, нотаріус не надали суду доказів протилежного.

Зазначене вище не було враховане нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (а.с.6-12), а на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн., а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн., а всього 1816,80 грн.

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 18.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 264, вчинений приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості, таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард»на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард»на користь держави судовий збір в розмірі 1816 (тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп..

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 03.05.2024 року.

Суддя: О. В. Рунчева