ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/8532/16-ц
Номер провадження 22-з/818/93/24
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2024 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Березюк А. І.,
представника ОСОБА_1 адвоката Князєва В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 адвоката Романченка Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця у справі № 638/8532/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 про захист права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності,
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця у справі № 638/8532/16 задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) від 20 вересня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3.
Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_2 ) та винести постанову про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року у справі № 638/8532/16 про знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільної прибудови нежитлових приміщень підвалу № 80-1-:-80-6 у житловому будинку літ. «А-5» по АДРЕСА_1 .
Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) після відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року у справі № 638/8532/16 про знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільної прибудови нежитлових приміщень підвалу № 80-1 -:-80-6 у житловому будинку літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , винести постанову про зупинення виконавчого провадження до вирішення питання про заміну померлого боржника ОСОБА_3 його правонаступником (правонаступниками).
Постановою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2024 року вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
26 березня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Романченком Олексієм Михайловичем подано заяву про ухвалення додаткового рішення.
Заява мотивована тим, що у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року нею понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн, які мають бути відшкодовані відповідачкою.
В заяві про ухвалення додаткового рішення від 26 березня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Романченко О.М. просив розглядати справу без участі заявника та її представника (т. 4, а.с. 8).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Князєва В. В., який розгляд заяви поклав на розсуд суду, колегія суддів вважає, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Матеріали справи свідчать, що 14 серпня 2020 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» (далі - АБ «Олексія Романченко») та ОСОБА_2 було укладено Договір № 37/08-2020, який Додатковою угодою № 3 від 31 грудня 2022 року продовжено до 31 грудня 2025 року.
01 лютого 2024 року між вказаними сторонами укладено Додаткову угоду № 4/2 до Договору № 37/08-2020 від 14 серпня 2020 року, за умовами якої АБ «Олексія Романченко» прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу у цивільній справі № 638/8532/16-ц щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року, якою було задоволено скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3.
Відповідно до п. 2 вказаної Додаткової угоди сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення вказаної справи становить 6000,00 грн.
Відповідно до акту виконаних робіт № 7 до Договору № 37/08-2020 від 14 серпня 2020 року, складеному 22 березня 2024 року, Адвокатське бюро надано такі послуги: підготовлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 01 лютого 2024 та здійснено ознайомлення із матеріалами справи - 1 год,- підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 12 лютого 2024 року - 2,5 години; участь у судовому засіданні 21 березня 2024 року - 0,5 год Всього - 4 години.
Всього адвокатом витрачено 4 годин на надання Клієнту професійної правничої допомоги при розгляді даної справи у суді апеляційної інстанції
Також, відповідно до вказаного акту гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді апеляційної інстанції при розгляді справи № 638/8532/16-ц становить 6000,00 гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 21 квітня 2024 року.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи межі оскарження рішення суду першої інстанції кожним з учасників судового процесу та результат вирішення справи, судова колегія вважає, що позивачу мають бути компенсовані витрати, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, проте щодо суми стягнення судова колегія виходить за такого.
Обґрунтовуючи розмір витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що ним було витрачено 4 години при здійсненні представництва інтересів ОСОБА_2 , в тому числі 0,5 год витрачено на участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
Зважаючи, що судове засідання у суді апеляційної інстанції тривало менший проміжок часу оскільки не потребувало значних пояснень від сторін, судова колегія вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню підлягає зменшенню та з відповідачки підлягає стягненню 5250 грн
Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 6000/4*3,5 =5250 грн витрат, понесених ОСОБА_2 на правничу допомогу,.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Романченка Олексія Михайловича задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в апеляційному суді у загальному розмірі 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина