Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» (далі - ДУ «ЦОП НПУ», позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) у якому просила суд стягнути із відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 10 010,94 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.03.2019 о 14 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Солом`янській, 5, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та мопеду YAMAHA-VINNA під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортний засіб SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Зазначає, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2019 відповідача було визнано винним у порушенні ПДР внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода 21.03.2019 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Посилається, що транспортний засіб SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить позивачу.

Вказує, що відповідно до висновку експертного дослідження від 03.10.2019 № 19/13/1-94/ЕД/19 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.03.2019 складає 10 010,94 грн.

З урахуванням викладеного вище, просив суд позовні вимоги задовольнити.

29.11.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

09.01.2020 представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2020 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивачу було надіслано копію ухвали суду від 10.01.2020, відповідачам було надіслано копію ухвали суду від 10.01.2020 та позовну заяву з додатками.

Відповідач копію ухвали суду від 10.01.2020 та позовну заяву з додатками не отримав та конверт повернувся на адресу суду 22.01.2021 із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 48).

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.03.2019 о 14 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Солом`янській, 5, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та мопеду YAMAHA-VINNA під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортний засіб SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується копією постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2019 (а.с. 4).

Транспортний засіб SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 на праві належить Державній установі «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 30).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2019 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наслідком якого є дорожньо-транспортна пригода, що сталася 21.03.2019.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 03.10.2019 № 19/13/1-94/ЕД/19 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.03.2019 складає 10 010,94 грн. (а.с. 5-32).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розділом Ш Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення МТСБУ (страховиком) регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ (страховика) виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортні засоби це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 вказаного Закону не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №673 від 27 жовтня 2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за №1483/20221, затверджено схему застосування коригуючих коефіцієнтів, згідно якої типи коригуючих коефіцієнтів залежать, зокрема, від типу транспортного засобу.

Тобто, у розумінні абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахований пристрій, який не має певних коригуючих коефіцієнтів, схема яких затверджена Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №673 від 27 жовтня 2011 року.

Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач керував мопедом YAMAHA-VINNA з робочим об`ємом двигуна 49,9 см3 (а.с. 32).

Правилами дорожнього руху України у пункті 1.10 серед іншого визначено термін мопед як двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пристрій, для якого не встановлено коригуючий коефіцієнт, до транспортних засобів не відноситься (п. 1.5 ст.1 Закону).

Для мопедів коригуючий коефіцієнт Законом не передбачений.

Для покладення відповідальності на страховика правове значення має те, чи підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правова відповідальність власників мопедів, чи повинен купувати поліс ОСЦПВ власник мопеда, тобто власник транспортного засобу з об`ємом двигуна до 50 куб.см. або з електродвигуном потужністю до 4 кВт, чи ні.

Закони України мають пріоритет перед іншими нормативними актами, в тому числі й постановами Кабінету Міністрів України.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями).

Отже, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет над Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для мопедів «автоцивілка» не вимагається, тобто законодавством обов`язкову наявність ОСЦПВ для мопедів не передбачено.

У правилах дорожнього руху розрізняють мотоцикли, мопеди, велосипеди.

Згідно Правил дорожнього руху мотоцикл це двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше; до мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Мотоцикли як категорія транспортних засобів за своїми технічними характеристиками поступаються легковим автомобілям, але перевищують характеристики таких транспортних засобів, як мопеди.

Згідно Правил дорожнього руху мопед це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4кВт.

Термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевершують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун об`ємом до 50 куб.см та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа, яка керує ним, зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Максимальна швидкість руху мопеда обмежується 60 км/год.

Отже, мопед не є мотоциклом.

Страховка на мотоцикл згідно із Законом є обов`язковою принаймні в тій частині, де йдеться про страхування цивільної відповідальності перед іншими учасниками руху.

Водій мопеда не зобов`язаний мати поліс ОСЦПВ. При цьому, водій мопеда може мати поліс ОСЦПВ (страховку), тому як це надає переваги у разі якщо водій мопеда стає винуватцем ДТП (при відсутності полісу ОСЦПВ водій зобов`язаний відшкодувати збитки потерпілій стороні, наявність полісу ОСЦПВ гарантує, що страхова компанія візьме на себе компенсацію збитку потерпілому).

Отже, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має вищу юридичну силу ніж Правила дорожнього руху України, то страховка на мопед не є обов`язковою. Мопед визнаний транспортним засобом згідно правил дорожнього руху, але для нього законом про автоцивільну відповідальність не встановлений коригувальний коефіцієнт. Страхування на мопед можна придбати за бажанням власника транспортного засобу. Водій мопеду є повноправним учасником дорожнього руху, тому в разі заподіяння шкоди іншим учасникам він має сплачувати всі збитки, якщо в нього немає страхового полісу. Для мопедів на державному рівні розробляються законопроекти про регулювання автоцивільної відповідальності, проте поки страхування цивільної відповідальності власників мопедів залишається для них необов`язковим. Відсутність законодавчо встановленого обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників мопедів виключає відповідальність страховика в порядку статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо цивільно-правову відповідальність власника мопеду не було застраховано.

Будь-яких доказів того, що цивільно-правова відповідальність власника мопеду YAMAHA-VINNA була застрахована матеріали справи не містять, а тому у даному випадку відповідальність за завдану шкоду покладається безпосередньо на водія, який керував мопедом YAMAHA-VINNA.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, доведену протиправність дій відповідача, який порушив Правила дорожнього руху, що в результаті призвело до ДТП, внаслідок якої було завдано майнової шкоди позивачу, відсутність у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 010,94 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 525, 526, 979- 984, 988, 990, 991, 992, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий) на користь Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» (адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) матеріальну шкоду у розмірі 10 010,94 грн., та витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.04.2024.

Суддя О.М. Букіна