Справа №150/49/24
Провадження №2/150/47/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року с.Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді Кушнір Б.Б., за участю секретаря судового засідання Франюк Т.Л., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 35,8 метрів квадратних.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що користується житловим будинком під АДРЕСА_1 . Власником цього будинку була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 позивачу невідомо хто є власником будинку. З 2004 року після смерті ОСОБА_3 позивач відкрито та безперервно володіє даним будинком, підтримує його в належному стані, здійснює ремонтні роботи, проживає у ньому із своєю сім`єю, проводить оплату за користування електроенергією. Позивач зауважує, що за більше 15 років володіння будинком до неї не звертались про витребування майна з її володіння. Зауважує на тому, що у неї знаходяться оригінали документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Документи на будинок їй передав онук ОСОБА_3 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З огляду на вищезазначені обставини позивач звернулась із даним позовом до суду.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.02.2024 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.02.2024 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування від державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Ординського Ю.С. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче засідання відкладено.

На виконання вимог ухвали суду від 27.02.2024 державним нотаріусом Ординським Ю.С. подано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (526/24-Вх. від 29.02.2024).

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 03.04.2024 підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Також задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про виклик свідків.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримували у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Зокрема, ОСОБА_1 ,, зазначала, що з 2004 року вона проживає в АДРЕСА_1 . Жодних претензій щодо проживання чи володіння вказаним будинком не має.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, натомість подав заяву (360/24-Вх. від 12.02.2024), у якій просить розгляд справи проводити за відсутності Чернівецької селищної ради за наявними матеріалами на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, покази свідків, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок загальною площею 35,8кв.м., житловою площею 38,5кв.м.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий 19 червня 1987 року виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради, згідно рішення Могилів-Подільської ради №26 від 24 січня 1987 року, та зареєстровано в Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 10 серпня 1987 року, номер запису на паперових носіях №81, належить ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою за №534 від 23.11.2023, виданою КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Також, на підтвердження вищезазначених обставин, в доданих до позовної заяви доказах, містить копія свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 19 червня 1987 року, який належить ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 , склала заповіт від 30.12.1991 та на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла сину ОСОБА_5 .

Згідно довідки №3613 від 15.12.2004, виданої виконкомом Чернівецької селищної ради, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її син ОСОБА_4 , який на час відкриття спадщини проживав зі спадкоємцем. Інших спадкоємців передбачених ст.1261 ЦК немає.

Як зазначає позивач, після смерті ОСОБА_3 оригінали документів на житловий будинок по АДРЕСА_1 їй передав онук ОСОБА_3 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29 жовтня 2007 року.

Після смерті ОСОБА_3 спадщина не оформлялась та спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №76035364 від 29.02.2024, наданої державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Ординським Юрієм Станіславовичем.

Згідно……..

Зокрема, згідно інформаційної довідки №368521206 від 05.03.2024 відомості з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Реєстру прав власності на нерухоме майно; Державного реєстру Іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за майном розташованим по АДРЕСА_1 , - відсутня.

Окрім того згідно акту обстеження стану житлового приміщення №20 від 23.04.2024 за місцем реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , встановлено, що вказаний житловий будинок зруйнований на 90% з причин природнього руйнування та непридатний для проживання та експлуатації, що підтверджує факт неможливості тривалого проживання ОСОБА_1 за місцем її реєстрації.

Відповідно до копії погосподарської книги №19 за 2001-2005 роки за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована одна у даному будинку.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_5 (син ОСОБА_7 ) приблизно в 2004 2005 році впустив у домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з можливістю подальшого переоформлення даного будинку. Однак даний будинок не переоформлявся, не успадковувався і на стільки відомо ОСОБА_6 ніхто із спадкоємців на даний будинок не претендує.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що ОСОБА_1 разом із чоловіком проживали по вул. Польова, після смерті чоловіка поселилась у сусідній будинок, який належав ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_7 у будинку по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1 , приблизно з 2000-х років. ОСОБА_8 являється сусідом ОСОБА_1 , проживає в межу з нею.

Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.

Окрім того, факт постійного проживання ОСОБА_1 у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 підтверджується договором про користування електричною енергією між ВАТ «АК Вінницяобленерго» як «Електропостачальник» та ОСОБА_1 як «Споживач». Зокрема, відповідно до довідки №73-73.1-19 від 22 березня 2024 року, ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за спожиту електричну енергію не має.

Таким чином, судом встановлено, що позивач користується нерухомим майном, а саме будинком в АДРЕСА_1 , загальною площею 35,8кв.м, та відкритой безперервно ним володіє з 2004 року.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Частиною 1 статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

У пункті 11 зазначеної вище постанови вказано, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давність на житловий будинок та господарські будівлі з тих підстав, що вона з 2004 року відкрито, безперервно та добросовісно володіє та користується даним майном.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно правового висновку зазначеного в постанові ВП ВС від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18), зазначено, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один з первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Судом встановлено, що позивач на момент вселення в будинок та проживання у ньому не знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності, відтак, її володіння спірним будинком визнається судом добросовісним, а спірне майно визнається об`єктом набувальної давності як таке, яке не має власника.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відтак, у суді знайшов своє підтвердження належними доказами факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачкою будинком по АДРЕСА_1 з 2004 року, тобто протягом строку, що перевищує десять років, відтак, ОСОБА_1 набула право власності на вказане житло на підставах, що не заборонені законом.

Окрім того, враховуючи визнання відповідачем позову, а також той факт, що за двадцять років фактичного володіння ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, ніхто як власник зазначеного майна, не звертався до неї із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, судом визнається самостійною підставою вважати ОСОБА_1 добросовісним набувачем вище вказаного житлового будинку (докази протилежного суду не надано).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 89 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 56, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 35,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області, , місце розташування: вул. Святомиколаївська, 103/1, смт. Чернівці, Могилів-Подільський район Вінницька область, 24100.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.05.2024.

Суддя Б.Б.Кушнір