Справа № 463/3772/23 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/707/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемеис К.Р.

з участю ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 адвоката Козака Володимира Івановича на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року в складі судді Нора Н.В. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Личаківський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції, про припинення стягнення аліментів, -

встановив:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_6 , в якому просив припинити стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27.01.2022 з нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Підставою для стягнення аліментів було те, що син навчався на 2 курсі денного відділення Львівського кооперативного фахового коледжу економіки і права відповідно до договору про надання платної освіти, плата за навчання за весь період становить 53600,00 грн. На даний час відсутні підстави для стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_7 відрахований з коледжу у зв`язку з вступом в інший навчальний заклад та зараз навчається на бюджетній основі факультету електроніки та комп`ютерних технологій Львівського національного університету ім.І.Франка. Також, за період з травня по березень 2023 року позивачем сплачено аліментів на суму 106619, 26 грн., що більш ніж вдвічі перевищує суму навчання на платній основі в коледжі. Крім того, позивач на даний час перебуває у шлюбі та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 та інших повнолітніх членів сім`ї (дружина і двоє дітей), а відрахування 1/4 від заробітку позбавляє його можливості належно утримувати їх. Повнолітній ОСОБА_7 , навчаючись на бюджетній основі, отримує стипендію та може забезпечити себе самостійно у вільний від навчання час. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Личаківський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції, про припинення стягнення аліментів - відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_5 , апеляційну скаргу в інтересах подав адвокат Козак В.І. Вважає, що судом не досліджено та не перевірено всіх обставин справи, внаслідок чого судом зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що син позивача ОСОБА_7 припинив навчатись на платній основі у Львівському кооперативному фаховому коледжі економіки і права, а є студентом Львівського національного університету ім. І.Франка, де навчається на бюджетній основі та у випадку успішного складення іспитів отримує стипендію. У вільний від навчання час може себе забезпечити самостійно, що свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі. Окрім цього, відрахування 1/4 частини від заробітку позбавляє позивача можливості належно утримувати його нову сім`ю, у тому числі неповнолітніх дітей.

Зазначає, що під час судового розгляду відповідачем не доведено та суду не надано доказів про те, що ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити повністю, припинити стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_7 в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно, що стягуються за рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27.01.2022.

09 квітня 2024 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання висловила свої заперечення. Вважає рішення законним та обґрунтованим, оскільки в процесі розгляду даної справи суд першої інстанції з`ясував усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права. Зауважує, що навчання на денній формі позбавляє сина можливості працевлаштувати та утримувати себе самостійно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері так і батька. Тобто, обов`язок утримувати свою неповнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд своє рішення обґрунтовував тим, що позивач не довів, що його матеріальне становище змінилось настільки, що це виправдовуватиме ухвалення рішення про припинення стягнення з нього аліментів, тобто позбавлення сина гарантій в забезпеченні мінімально необхідними благами, що потрібні для його розвитку.

Крім того, суд врахував стан здоров`я ОСОБА_7 , який не в змозі виконувати будь-яку роботу з великим навантаженням у зв`язку з наявністю хронічних хвороб з дитинства та необхідністю лікування, потребує великих фінансових витрат, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками та консультаційними заключеннями, чеками про оплату медичних послуг. Сама лише та обставина, що позивач повторно одружився і від другого шлюбу у нього є неповнолітня дитина, не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки виникнення у позивача обов`язку утримувати одну дитину не може звільняти його від аналогічного обов`язку утримувати іншу дитину. Окрім того, позивач не долучив до матеріалів справи жодного доказу, який би підтверджував про нестабільний дохід позивача та погіршення його матеріального становища.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками на даний час повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27.01.2022 з позивача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с.9-11).

На час ухвалення зазначеного рішення, син сторін ОСОБА_7 навчався на 2-му курсі денного відділення Львівського кооперативного фахового коледжу економіки і права.

Згідно із довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка від 21.07.2023 №190, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час є студентом 2 курсу факультету електроніки та комп`ютерних технологій Львівського національного університету ім.І.Франка, навчається за рахунок коштів державного бюджету, термін навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 (а.с.50).

Під час навчання у період з січня по червень 2023 року ОСОБА_7 отримував стипендію в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи №823 від 25.07.2023 (а.с.51).

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 на даний час не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та не отримує матеріальної допомоги, що підтверджується Довідкою №260310-440 від 20.07.2023р., виданою Шевченківським відділом соціального захисту ДГП УСЗ ЛМР (а.с.52)

Відповідачка ОСОБА_3 перебувала на обліку в Шевченківському відділі соціального захисту ДГП УСЗ ЛМР та отримувала державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.04.2021 по 27.11.2021, що підтверджується довідкою № від 19.07.2023р (а.с.53)

Згідно із довідкою про доходи №53 від 19.04.2023, ОСОБА_5 працює викладачем у Львівському державному університеті безпеки життєдіяльності, отримує щомісячно заробітку плату, розмір якої за період з травня 2022 по березень 2023 року становить 555 689 грн.26 коп. Водночас, із цієї довідки вбачається про стягнення аліментів, розмір яких за вказаний період склав 106 619 грн. 26 коп. (а.с. 14).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

При цьому, статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а саме, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Разом з тим, підстави для припинення обов`язку батьків щодо сплати аліментів визначені нормами Сімейного кодексу України, а саме: 1) у разі досягнення дитиною повноліття (ст. 180 СК України), а у разі, коли повнолітня дитина навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, право на аліменти припиняється з досягненням нею двадцяти трьох років або припинення навчання (ст. 199 СК України); 2) у зв`язку з набуттям дитиною права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України); 3) у разі звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і повністю забезпечує її потреби (ст. 188 СК України).

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що дитина продовжує навчання на бюджетній основі і має можливість отримувати академічну стипендію та забезпечити себе самостійно у вільний від навчання час. Відрахування 1/4 від заробітку позбавляє позивача належно утримувати його нову сім`ю, в тому числі неповнолітніх дітей.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини могли бути підставою для зменшення розміру аліментів у порядку, передбаченому ст. 192 СК України, проте не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, оскільки такі підстави чітко визначені нормами Сімейного кодексу.

Стороною позивача не заперечується факт недосягнення дитиною 23 річного віку та продовження навчання дитини у навчальному закладі, при цьому підстав, визначених ст. 273 СК України для звільнення позивача від сплати аліментів судом не встановлено.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Козак Володимира Івановича залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 22 травня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк