Справа № 462/7430/23 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/190/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 11 квітня 2018 року в сумі 57 942 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 00 коп., а також стягнути 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору та 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що з виписки вбачається, що позивачем винесено заборгованість на прострочку 10 квітня 2020 року, позов подано 18 вересня 2023 року, з чого вбачається пропуск позивачем 3-х річного строку позовної давності на зобов`язання по тілу кредиту, а оскільки цією апеляційною скаргою вона заявляє про застосування строків позовної давності та вважає, що вимога позивача про стягнення тіла кредиту задоволенню не підлягає.

Стверджує, що про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо із за стосунку «Дія», після чого вона прибула до України, до суду, де ознайомилась зі справою та рішенням суду по суті спору, а саме 12 грудня 2023 року.

Вказує, що строк позовної давності становить за ст. 257 ЦК України три роки, а тому керуючись ст. 267 ч. 3 ЦК України просить суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до є дата складення повного судового рішення 30 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 11 квітня 2018 року між ПАТ «КБ «Глобус» (правонаступником якого є АТ «КБ «Глобус») та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту (а.с. 8).

Відповідно до заяви-анкети № 17/417 на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ» «Глобус» (для фізичних осіб), що підписана особисто ОСОБА_1 , у такій визначено строк дії ліміту овердрафту, суми ліміту овердрафту, процентна ставка у разі непогашеної кредитної заборгованості у пільговий період кредитування /річних/, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних).

Згідно із умовами договору, банк відкрив відповідачу поточний картковий рахунок № НОМЕР_1 за тарифним планом «Запасочка» із встановленням наступних умов: строк дії ліміту овердрафту 12 місяців, початкова сума ліміту овердрафту 10 000, 00 грн, максимальна сума ліміту офердрафту 100 000, 00 грн, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 42 % річних, процентна ставка в пільговий період кредитування 0, 0001 % річних, проценти за користування недозволеним/простроченим офердрафтом 50 % річних (а.с. 8). Підписанням заяви-анкети відповідач ОСОБА_1 погодилася з тим, що вказана заява-анкета разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту, розрахунком орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки складають договір, укладення якого вона підтвердила та зобов`язалася виконувати його умови. А також підтвердила те, що на момент укладення заяви-анкети попередньо ознайомилася у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставка та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, з діючими картковими лімітами, тарифами та умовами програми кредитування.

Пунктом 1.1.19 договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» встановлено, що овердрафт - кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції держателем платіжної картки залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим договором (дозволений овердрафт та недозволений овердрафт). Проценти на залишок коштів по рахунку нараховуються від дня наступного за днем надходження коштів на рахунок до дня, який передує дню списання коштів з рахунку. Нарахування процентів здійснюється банком за фактичну кількість днів місяця та року (факт/факт) не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та в день проведення остаточних розрахунків за рахунком (пункт 1.2.3).

Відповідно до пункту 2.7 договору погашення заборгованості за договором здійснюється за рахунок надходження коштів на рахунок клієнта, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за недозволеним (простроченим) овердрафтом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за дозволеним овердрафтом; штрафи, відповідно до тарифів банку.

Пунктом 3.1.5 договору визначено, що у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом умов договору (в тому числі одноразового прострочення сплати процентів за користування овердрафтом, суми комісії за надані банком послуги), банк має право заблокувати платіжну картку, а також у разі виникнення обставин, вказаних у п. 4.4.2 заблокувати ліміт дозволеного овердрафту та достроково розірвати договір, стягнути повну суму заборгованості за договором на момент його розірвання.

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписала розписку про те, що нею отримана платіжна картка у непошкодженому стані, з правилами користування карткою ознайомлена та зобов`язується їх дотримуватися (а. с. 11).

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Як вбачається із матеріалів справи, АТ «КБ» «Глобус» звертався до ОСОБА_1 з вимогою від 09 листопада 2022 року № 1-1675 про погашення заборгованості, яку направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією, однак відповідач таку вимогу проігнорувала, а зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не повернув черговий обов`язковий платіж.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Великою Палатою Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, як і не надала доказів належного виконання нею умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом стягнення заборгованості в розмірі 57 942 грн 00 коп

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом строків позовної давності не спростовують висновків суду першої інстанції, виходячи із наступних обставин.

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15.

Крім цього, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.?

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згіддно ч.1. ст. 257 ЦК України, вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної ради України, 2003 p., NN 40 - 44, ст. 356) доповнити пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, внесені зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., N 40 - 44, ст. 356), а саме: доповнено пунктом 19 такого змісту:

«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.