Справа № 161/8185/23 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/416/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О. І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що 14.12.2019 між ОСОБА_1 та ТзОВ «Качай гроші» було укладено кредитний договір № 00-551102. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п 7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

22.12.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2022 до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31632,30 грн., з яких: 10500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7314,30 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками, 13818,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-551102 від 14.12.2019 в сумі 31632,30 грн.

Крім цього, 27.08.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест Фінанс» було укладено кредитний договір № 4. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

11.05.2021 між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвест Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12645,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8145,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 4 від 27.08.2019 в сумі 12645,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-551102 від 14.12.2019 в сумі 31632,30 грн. та кредитним договором № 4 від 27.08.2019 в сумі 12645,00 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 00-551102 від 14 грудня 2019 року в сумі 31632, 30 грн та кредитним договором № 4 від 27 серпня 2019 року в сумі 12645 гривень, в загальному розмірі 44277, 30 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в розмірі 21 453,00 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 22 квітня 2024 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2019 між ОСОБА_1 та ТзОВ «Качай гроші» було укладено кредитний договір № 00-551102. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

22.12.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2022 до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31632,30 грн., з яких: 10500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7314,30 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками, 13818,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками.

Крім цього, 27.08.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест Фінанс» було укладено кредитний договір № 4. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

11.05.2021 між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвест Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12645,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8145,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

При укладенні Договорів про надання фінансових кредитів, ОСОБА_1 було зазначено рахунок позичальника на який було перераховано кошти.

У відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний ОСОБА_1 при укладені договору.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, вказана обставина сторонами не оспорюється.

Відповідно до інформаційної довідки № 301/01 від 30.01.2023, 14.12.2019 о 18:38 через сайт Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено транзакцію 26693-24963-88257 на карту НОМЕР_1 на суму 10500,00 грн. На підтвердження суми заборгованості ОСОБА_1 надано розрахунок заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 00-551101 від 14.12.2019, який розроблений первісним кредитором та підписаний директором ТОВ «Качай гроші». В розрахунку зазначена сума основного боргу на початок кожного дня, нараховані проценти за користування кредитом за кожен день, прострочення виконання зобов`язань за кожен день. Крім того, в останньому рядку міститься інформація про дату договору факторингу та загальна сума заборгованості по кредиту, яка складається з тіла кредиту та відсотків.

Як вбачається з інформаційної довідки № 101/05 від 04.05.2023, 27.08.2019 о 22:01 через сайт Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено транзакцію 26693-24963-88257 на карту НОМЕР_2 на суму 4500,00 грн. На підтвердження суми заборгованості ОСОБА_1 надано розрахунок заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 4 від 27.08.2019, який розроблений первісним кредитором та підписаний директором ТОВ «Інвест Фінанс». В розрахунку зазначена сума основного боргу на початок кожного дня, нараховані проценти за користування кредитом за кожен день, прострочення виконання зобов`язань за кожен день. Крім того, в останньому рядку міститься інформація про дату договору факторингу та загальна сума заборгованості по кредиту, яка складається з тіла кредиту та відсотків.

Умовами кожного з укладених договорів, передбачено умови та строки нарахування відсотків, а саме позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надано кошти, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення договорів, на таких умовах шляхом підписання кожного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо відсотків по кредиту № 00-551102 від 14.12.2019, то відповідно до п.п. 1.2 Сума кредиту складає 10500,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит до 13 січня 2020 року. П.п. 1.4 процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,62 % в день (583 % річних). Тип процентної ставки - фіксована. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби, реальна річна процентна ставка (583 % річних). Загальна вартість кредиту складає 15603,00 грн. Відповідно до п.п. 2.1 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 10500,00 грн. на карту позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Щодо відсотків по кредиту № 4 від 27.08.2019, то відповідно до п.п. 1.3 строк надання кредиту 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договорами, матеріали справи не містять, що і не заперечується стороною відповідача.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитних договорів з відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги.

Вищевказані кредитні договори укладені між відповідачем та відповідними фінансовими установами, кожен із них містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Відповідачем не заперечувався та не спростовувався факт укладення згаданих договорів та отримання коштів, які у них зазначені.

Враховуючи те, що за умовами зазначених договорів відповідач отримав кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість за основним боргом на підставі зазначених договорів підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Встановлено, що згідно з пунктами 1.2., 1.3 кредитного договору № 00-551102 від 14.12.2019 відповідач отримав кредит в сумі 10 500,00 грн., з остаточним терміном повернення не пізніше 13.01.2020.

Згідно з пунктами 1.2., 1.3 кредитного договору № 4 від 27.08.2019 відповідач отримав кредит сумі 4 500,00 грн., з остаточним терміном повернення не пізніше 26.09.2019.

Також з матеріалів справи слідує, що відповідач зобов`язання з повернення кредитів не виконав, грошові кошти не сплачував, у зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів в розмірі 10500 грн та 4500 грн, що сторонами не заперечується, що становить тіло кредитів.

Відповідач у відповідності до п. 1.3. кредитного договору № 00-551102 від 14.12.2019 та графіку платежів визначеним Додатком № 1 до кредитного договору, відповідач зобов`язаний був сплатити проценти за користування кредит з 14.12.2019 по 13.01.2020 в розмірі 1,62 % від суми кредиту 10 500,00 грн. за кожен день, а всього 5103,00 грн, тобто в межах строку дії договору.

Відповідач у відповідності до кредитного договору № 4 від 27.08.2019 та графіку платежів визначеним Додатком № 1 до кредитного договору, зобов`язаний був сплатити проценти за користування кредитом з 27.08.2019 по 26.09.2019 в розмірі 1,00 % від суми кредиту 4 500,00 грн. за кожен день, а всього 1 350,00 грн, в межах строку дії кредитного договору.

Умовами кредитних договорів передбачені можливість автоматичного продовження строку його дії, зокрема, у випадку здійснення оплати на суму не менше суми процентів, однак, матеріали справи не містять доказів здійснення позичальником платежів, що свідчить про відсутність підстав для автоматичної пролонгації кредитних договорів.

Окрім того судом першої інстанції зазначено, що 06.05.2021 було укладено додаткову угоду про зміну умов договору № 4 від 27/08/2019, а саме первісний кредитор і відповідач уклали додаткову угоду про зміну умов договору № 4 від 27/08/2019 про те, що за умови сплати позичальником кредитору в строк до 06/05/2021 фактично нарахованих процентів по договору № 4 від 27/08/2019 в сумі 407 грн., сторони дійшли згоди змінити п. 1.2, п. 1.3 Договору, виклавши його у такій редакції: «1.2. Кредит надається строком до 05/06/2021, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором». Однак матеріали цивільної справи не містить даної додаткової угоди та про її існування позивачем лише згадано у відповіді на відзив (а.с. 111). Однак самої додаткової угоди долучено до матеріалів справи не було.

Також слід зазначити, що умовами так званої додаткової угоди було передбачено продовження строку дії кредитного договору при умові сплати процентів в розмірі 407 грн в строк до 06 травня 2021 року. Однак ні додаткової угоди, ні підтвердження виконання вимог додаткової угоди матеріали справи не містять, а тому апеляційним судом такі докази не можуть бути враховані.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00-551102 від 14.12.2019 розраховуються до 13.01.2020 року, за кредитним договором 4 від 27.08.2019 до 26.09.2019 року.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань,які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Апеляційний суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, дійшов висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками: за договором № 00-551102 від 14.12.2019 в розмірі 5103, 00 гривень, за кредитним договором 4 від 27.08.2019 в розмірі 1350, 00 гривень.

Тобто заборгованість відповідача перед позивачем становить: за кредитним договором № 00-551102 від 14.12.2019 в розмірі 15603, 00 гривень, за кредитним договором 4 від 27.08.2019 в розмірі 5850, 00 гривень.

При цьому, судом враховуються саме ті відсотки, які передбачені умовами договорів, які погоджені сторонами, а також береться до уваги та обставина, що при зверненні до суду з позовом позивач не навів розрахунку заявлених до стягнення відсотків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення заборгованості за відсотками в заявленому розмірі за кредитними договорами.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за відсотками зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення у цій частині.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

ТОВ «ФК «ЄАПБ» при зверненні до суду з позовом сплачено 2684 грн судового збору (а.с. 1), а відповідачем за подання апеляційної скарги 3220, 80 гривень (а.с. 76). Також відповідачем було подана заяву про перегляд заочного рішення та сплачено судовий збір в розмірі 536, 80 гривень ( а.с. 159).

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 48,45% (з заявлених 44277, 30 грн, задоволено 21453,00 грн ) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений товариством судовий збір в розмірі 1300, 40 грн.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в пропорційному до розміру відмовлених позовних вимог - 51,55 %, що становить 2075,40 гривень + 536, 80 гривень за подання заяви про перегляд заочного рішення, разом 2612,20 гривень.

Окрім того відповідачем також заявлено стягнення витрати на правничу допомогу, яку сторона понесла під час розгляду справи, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду даної справи.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач у зв`язку із розглядом справи в Луцькому міськрайонному суді Волинської області поніс витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6 500,00 грн, на виконання умов п. 2 Додатку № 1 від 13.06.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 13.06.2023 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/23 від 13.06.2023 скріплений електронними підписами сторін.

Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією Договору № б/н/23 від 13.06.2023 року про надання професійної правничої (правової) допомоги від укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», додатком № 1 до вказаного договору яким визначено розмір гонорару; рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди); платіжною інструкцією від 16.06.2023 про оплату послуг в розмір 6 500,00 грн.; актом виконаних робіт від 26.06.2023.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 по справі № 178/1522/18).

Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з позивача TOB «ФК «ЄАПБ » на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 3 350,75 грн. (6 500,00 грн. * 51,55% відмовлених позовних вимог).

Також, відповідач у зв`язку із розглядом справи в апеляційному порядку поніс витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 2 000,00 грн. На виконання умов п. 2 Додатку № 1 від 05.03.2024 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 05.03.2024 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».

Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 05.03.2024 року скріплений електронними підписами сторін. Апеляційна скарга відповідача задоволена повністю, а тому судові витрати в розмірі 2000 гривень, що становлять витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Таким чином, відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5 350,75 грн. (3 350,75 грн ( суд першої інстанції) + 2000,00 грн (суд апеляційної інстанції).

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2024 року, в частині позовних вимог про стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом та розподілом судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 00-551102 від 14 грудня 2019 року в розмірі 15603, 00 гривень, за кредитним договором № 4 від 27 серпня 2019 року в розмірі 5850, 00 гривень, а всього 21453,00 гривень .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1300, 40 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2612,20 гривень судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 5 350,75 гривень витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: