Справа № 489/5137/23
Номер провадження 2/489/194/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (далі позивач) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі відповідач, АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», Товариство) про визнання незаконними на казів, стягнення належної суми як звільненому працівникові, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку

встановив

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними наказів, стягнення належної суми як звільненому працівникові, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Наглядової ради АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», яке оформлене п.2 протоколу №25/05-2022 від 25.05.2022, ОСОБА_3 з 01.07.2022 було обрано до складу Правління Товариства на посаду Директора фінансового. Пунктом 4 Протоколу від 25.05.2022 було затверджено умови контрактів, укладених з членами Правління Товариства. 24.06.2022 між ОСОБА_3 та Товариством було укладено Контракт із додатком до нього, на підставі якого між позивачем та відповідачем виникли трудові правовідносини (строковий трудовий договір). Контрактом були обумовлені суттєві умови трудової угоди: строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового. Наказом Товариства №1078-ос від 15.08.2023 на підставі рішення Наглядової ради Товариства, яке оформлене протоколом, ОСОБА_3 16.08.2023 звільнено з Товариства за п.5 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), тобто розірвано трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб. Пунктом 2 вказаного наказу передбачено нарахування та виплата позивачу вихідної допомоги у розмірі 6 середньомісячних заробітних плат відповідно до ст. 44 КЗпП України, а п.3 наказу передбачено нарахування та виплата ОСОБА_3 компенсації невикористаної відпустки за 99 календарних дні.

Позивач вказує на те, що за даними розрахункового листа за серпень 2023 року на момент звільнення ОСОБА_3 нараховано суму 4010479,99 грн., з яких: 3112803,54 грн. - вихідна допомога; 793011,78 грн. - компенсація невикористаної відпустки; 54700,85 грн. - оклад; 49963,82 грн. - оплата по середньому заробітку (відрядження). З урахуванням сум, які підлягають утриманню в розмірі 782043,60 грн., з яких: 721886,40 грн. - сум податку на доходи фізичних осіб; 60127,20 грн. - сум військового збору, а також виплачених 144743,75 грн., з яких: 48575,21 грн. - авансу (за попереднім розрахунком); 96168,54 грн. - чергової виплати з погашення боргів, а також існування за підприємством боргу на початку місяця в розмірі 96168,54 грн., заборгованість відповідача склала 3179861,18 грн. Відповідачем було частково сплачено позивачу заборгованість в розмірі 1249250,48 грн., тому не виплаченою залишилась сума в розмірі 1930610,70 грн. (3179861,18 грн. - 1249250,48 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача.

ОСОБА_3 зазначає, що після звільнення позивача з роботи, відповідач не провівши розрахунку, зменшив належні до виплати ОСОБА_3 суми до 1612205,83 грн. Це відбулося за рахунок зменшення розміру вихідної допомоги та компенсації відпустки відповідно до 976150,74 грн. та до 531390,42 грн. внаслідок того, що Товариством із розрахунків середнього заробітку була виключена премія, яка виплачена позивачу під час роботи. Представником відповідача надано копію наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1139-ос від 24.08.2023 про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023. В наказі зазначено обов`язок головного бухгалтера Товариства здійснити позивачу перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток із посиланням на протокол засідання Наглядової ради АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023. В наказі АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1221-ос від 12.09.2023, виданому після зменшення належної позивачу до виплати суми за наказом №1139-ос, йдеться про скасування наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про виплату премій». Відповідач вважає можливим зменшити належну позивачу допомогу та компенсацію відпусток внаслідок того, що рішення Наглядової ради від 12.05.2023 №12/05-2023 про виплату вказаної премії ніби не набуло чинності та було скасовано рішенням тієї ж Наглядової ради Товариства від 21.08.2023 №3/23. Проте, вказані відповідачем обставини не надають йому право на зменшення належних до виплат ОСОБА_3 при звільненні сум.

На підставі вимог законодавства, положень контракту та відповідно до наказу Товариства №653-ос від 17.05.2023 «Про нарахування та виплату премії», під час роботи позивачем отримано премію за 4 місяці 2023 року в розмірі 1242240,00 грн. Законодавство не містить повноважень Наглядової ради скасовувати раніше прийняте нею рішення. Рішення Наглядової ради від 12.05.2023, яке оформлено протоколом №12/05-2023 не визнано недійсним, а було скасоване відповідачем лише 21.08.2023, тобто вказане рішення діяло з 12.05.2023 до 21.08.2023 і на момент звільнення позивача таке рішення Наглядової ради було чинним. У рішенні Наглядової ради, яке оформлено протоколом засідання Наглядової ради №3/23 від 21.08.2023 йдеться лише про скасування свого рішення, а не зобов`язання голови правління проведення перерахунку ОСОБА_3 допомоги та компенсації невикористаних відпусток. Рішенням Наглядової ради на керівництво Товариства не покладалося жодного обов`язку щодо проведення дій по невиплаті або перерахунку належних позивачу до виплати при звільненні сум.

Позивач просить визнати незаконними накази АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»: №1139-ос від 24.08.2023 про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023; №1221-ос від 12.09.2023 про скасування наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про виплату премій», зокрема, в частині, яка стосується ОСОБА_3 . Крім того, позивач просить стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_3 : 1930610,70 грн. належні позивачу як звільненому працівникові сум (розраховані з відрахуванням утриманих податків і зборів); середній заробіток за весь час затримки розрахунку виходячи з 24130,26 грн. середньоденної заробітної плати; судові витрати у справі (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу).

Від представника відповідача надійшов до суду відзив в якому зазначено, що до складу обрахунку суми виплат було включено премію в сумі 1242240,00 грн., виплачену позивачу 17.05.2023 згідно з наказом відповідача №653-ос від 17.05.2023 «Про нарахування та виплату премії», який було видано на підставі рішення Наглядової ради відповідача відповідно до Протоколу засідання Наглядової ради №12/05-2023 від 12.05.2023. При цьому, на момент виплати премії Товариство мало значний розмір заборгованості перед іншими юридичними особами (борг перед постачальниками природного газу станом на 01.05.2023 склав 1,964 млрд. грн., на 01.06.2023 1,944 млрд. грн.) та декларувало збиткову діяльність як за 2022 рік, так і за перші 4 місяці 2023 року. Крім того, протокол засідання Наглядової ради №12/05-2023 про виплату Голові та членам Правління Товариства премій (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року роботи Товариства, не містить підстав нарахування та виплати Голові та членам Правління премій (заохочень) за результатами оцінки індивідуальних показників ефективності за перші 4 місяці 2023 року, не відображені будь-які показники підвищення кількісних та/або якісних показників їх роботи. Одночасно було встановлено факт наявності порушення норм ч.3 ст. 75 Закону України «Про акціонерні товариства». Рішення Наглядової ради Товариства, оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023 про виплату Голові та членам правління Товариства премії, набрало 2 з необхідних мінімальних 3 голосів воно не є прийнятим, а тому його виконання шляхом видання відповідного наказу та виплати грошових коштів є неправомірним. З урахуванням зазначеного, Наглядовою радою відповідача було прийняте одноголосне рішення скасувати рішення Наглядової ради Товариства від 12.05.2023, оформленого протоколом №12/05-2023. Це рішення Наглядової ради оформлено протоколом №3/23 від 21.08.2023.

Представник відповідача зазначає, що системний аналіз норм Статуту та Положення про Наглядову раду визначають обов`язковість передачі оригіналу протоколу засідання Наглядової ради у 5-ти денний строк до АТ «Миколаївгаз» з метою виконання та подальшого зберігання. Виключно за умови отримання оригіналу протоколу засідання загальних зборів Наглядової ради можливе оформлення виписок (витягів) з нього та виконання зазначених у ньому рішень. Оригінал протоколу засідання Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» №12/05-023 від 12.05.2023 разом з бюлетенями членів Наглядової ради не надходив на адресу АТ «Миколаївгаз» (у тому числі даний документ відсутній у вхідній кореспонденції Товариства», що є порушенням вимог п. 10.4.9 Статуту, п.п. 8.10, 8.29 розд. 8 Положення про Наглядову раду. З невідомих причин замість бюлетеня заочного голосування члена Наглядової ради Товариства Іана Бьорда представника акціонера ПЕНЕРО ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД щодо питання виплати премії (заохочення) Голові та членам Правління Товариства, відповідачем отримано бюлетень заочного голосування від 22.03.2022 з питання надання згоди на укладання додаткової угоди до договору купівлі-продажу природного газу. Враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги неправомірність та безпідставність виплати премії позивачу в травні 2023 року, 24.08.2023 відповідачем було прийнято наказ №1139-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023. На виконання цього наказу бухгалтерією Товариства було здійснено перерахунок суми вихідної допомоги з 3112803,54 грн. до 976150,74 грн. та суми компенсації відпустки з 793011,78 грн. до 531390,42 грн. Відповідно, загальна сума нарахування при звільненні позивача зменшена до 1612205,83 грн. З урахуванням сплачених сум податків в розмірі 314380,14 грн., а також сплаченого авансу в сумі 48575,21 грн., остаточна сума розрахунку при звільненні позивача склала 1249250,48 грн. (1612205,83 грн. 314380,14 грн. 48575,21 грн.). Листом №54001.5-СЛ-16280-0823 від 30.08.2023 на адресу позивача відповідачем було направлено розрахунковий листок та в той же день згідно з платіжною інструкцією №913 проведено повний розрахунок з позивачем та перераховано 1249250,48 грн.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що додатковим аргументом наведеної позиції щодо перевищення повноважень членами Наглядової ради у питанні виплати позивачу значної одноразової грошової виплати є п. 10.2.2.23 Статуту, відповідно до якого Наглядова рада повинна була затвердити положення про винагороду членів Правління, вимоги до якого встановлюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Так як Наглядова рада такого положення не ухвалила, вимоги до положення про винагороду та звіту про винагороду членів наглядової ради та виконавчого органу акціонерного товариства, затверджені рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 25 вересня 2018 року № 659, не врахувала, а сама себе наділила повноваженнями вирішувати питання щодо можливості сплати позивачу інших місячних премій (заохочень) шляхом погодження відповідної умови контракту позивача, то в такий спосіб вона порушила обов`язок органу, який відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень, як визначено ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України. Наведене також свідчить про те, що нарахування та виплата одноразової суми коштів під назвою «премія» на користь позивача за рішенням Наглядової ради також вчинено з перевищенням повноважень. Рішення Наглядової ради Товариства №12/05-2023 від 12.05.2023 Загальними зборами Товариства не схвалювалось. З урахуванням того, що не всі види премій (заохочень) повинні враховуватися під час визначення розміру середньої зарплати відповідач не брав до уваги одноразову суму коштів у вигляді премії, яка без аргументування причин була нарахована та виплачена позивачу у травні 2023 року.

Також, у відзиві зазначено, що до розрахунку середньомісячного заробітку включаються систематичні виплати виробничого характеру, які пов`язані з виконання трудової функції працівника. А такі позивачу не нараховувались і не могли бути нараховані з огляду на те, що всі матеріальні заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи позивача, вже враховані в розмір його посадового окладу і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) (п. 2 Додатку до Контракту). Наведене свідчить що працівники, умови оплати праці та преміювання яких визначені окремими трудовими договорами (контрактами), можуть претендувати лише на одноразові виплати премій (заохочення), адже систематичні заохочувальні виплати для них уже враховано у розмірі посадового окладу, а спеціальні положення про умови їхнього преміювання у Товаристві не ухвалені, але Наглядова рада зобов`язана була це зробити. В протоколі засідання Наглядової ради Товариства від 12.05.2023 №12/05-2023 про виплату Голові та членам Правління Товариства премій (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року роботи Товариства, не міститься жодних посилань на підстави нарахування та виплати Голові та членам Правління премій (заохочень), а результати оцінки індивідуальних показників ефективності за перші 4 місяці 2023 року не проводились. Зрештою, як і не відображені будь-які показники підвищення кількісних та/або якісних показників їх роботи, що прямо суперечить Положенню про оплату праці персоналу Товариства та Контракту із позивачем. Наведене обґрунтування свідчить про те, що премія, яка була виплачена за перші 4 місяці 2023 року, зокрема в тому числі і Директору фінансовому має одноразовий, а не систематичний характер, в минулому не виплачувалась відповідачем ніколи, а тому відповідачем з урахуванням протоколу Наглядової ради Товариства від 21.08.2023 було правомірно обчислено розмір середньої заробітної плати для проведення розрахунків при звільненні із позивачем, без урахування суми одноразової премії в розмірі 1242240,00 грн.

Представник відповідача вказує на те, що на момент виплати премії Голові та членам Правління в загальній сумі 11180200 грн. Товариство мало значний розмір заборгованості перед іншими юридичними особами, а тому представник відповідача вважає, що для ухвалення рішення про призначення та виплату премії (заохочення) голові та членам правління за 4 місяці 2023 року не було не лише законних підстав, але й фінансових можливостей. Здійснюючи остаточний розрахунок із позивачем у Товариства були відсутні правові підстави для включення суми одноразової грошової виплати у розмірі 1242240,00 грн. до складу заробітної плати при обчисленні розміру середньої заробітної плати позивача. Наглядова рада ухваливши рішення про виплату одноразової премії позивачу у розмірі 1242240,00 грн. перевищила свої повноваження, діяла всупереч інтересам Товариства, що є порушенням, та не дотрималась порядку ухвалення відповідного рішення. Врахування одноразових виплат при обчисленні середнього заробітку для виплати вихідної допомоги Порядком № 100 не передбачено, а підстав вважати цю виплату систематичною - немає. Враховуючи вище наведене, зважаючи на заявлений позивачем розмір суми середнього заробітку, з метою дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, заявлена позивачем сума середньоденної заробітної плати не відповідає нормам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Враховуючи вище викладене, представник відповідача вважає пред`явлений позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволенню.

Від позивача надійшла до суду відповідь на відзив в якій зазначено, що представник відповідача не навів належного правового обґрунтування проведення перерахунку, неврахування премії отриманої під час роботи та оподаткованої відповідно до закону і не надав доказів правомірності перерахування та зменшення сум, які були нараховані позивачу до виплати на час звільнення. Не надано представником відповідача доказів допущення ним арифметичних помилок під час обрахування належних звільненому працівнику сум, не наведено і не надано належних преюдиційних доказів (фактів) щодо встановлення обставин протиправності прийнятих органом відповідача корпоративних рішень і недобросовісності з боку позивача. Представник відповідача посилається на певні корпоративні рішення (рішення Наглядової ради підприємства) та накази щодо проведення ОСОБА_3 перерахунку вихідної допомоги та компенсації. Однак ці акти були прийняті лише після звільнення позивача. Вказані акти та скасування корпоративного рішення Наглядової ради відповідача від 12.05.2023, яке оформлено протоколом №12/05-2023 відповідно до рішення тієї ж ради №3/23 від 23.08.2023, взагалі не є підставою для неврахування сум премії, які були нараховані та виплачені позивачу за підсумками роботи у 2023 році відповідно до наказу №653-ос від 17.05.2023. Суми премії за наслідками роботи за перші 4 місяці 2023 року були нараховані та виплачені ОСОБА_3 за наказом підприємства №653-ос від 17.05.2023 (саме він регулює питання виплати сум премій в трудових правовідносинах), який вичерпав свою дію, так само, які вичерпало свою дію рішення Наглядової ради Товариства №12/05-23 від 12.05.2023, оскільки ці локальні акти вже були реалізовані (суми премії були нараховані та виплачені). Тому, скасування рішення Наглядової ради №12/05-2023 від 12.05.2023 ніяким чином не впливає на обставини наявності нарахування та виплати працівнику певних сум премії та можливості їх врахування для обчислення середньої заробітної плати.

Позивач посилається на те, що ні Статут АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», ні Положення про Наглядову раду підприємства, ні положення ст. 71 Закону України «Про акціонерні товариства» не містять повноважень Наглядової ради щодо скасування раніше прийнятих нею рішень. Суми виплачених позивачу премій в установленому порядку відображені в податковому обліку, як підприємства, так і працівника. Із зазначених сум утримані суми податку на доходи фізичних осіб, сплачені встановлені законодавством суми внесків та зборів. Законних підстав виключення вказаних сум із розрахунку допомоги при звільненні та компенсації на невикористану відпустку не має. Рішення Наглядової ради від 12.05.2023, яке оформлено протоколом №12/05-2023 не визнано недійсним, а було скасоване відповідачем лише 21.08.2023, тобто вказане рішення діяло з 12.05.2023 по 21.08.2023 (зокрема, на момент звільнення позивача також було чинним). Посилання представника відповідача на те, що рішення Наглядової ради від 12.05.2023 ніби не набуло сили (не приймалось) суперечить викладеному та спростовується як доданими представником відповідача до матеріалів справи протоколом Наглядової ради №12/05-2023 від 12.05.2023, яке містить зміст цього рішення, так і наступним протоколом Наглядової ради Товариства №3/23 від 23.08.2023 про скасування рішення Наглядової ради від 12.05.2023. Незаконний перерахунок було зроблено за наказом голови правління Товариства від 24.08.2023, як вказано в ньому, на підставі протоколу засідання Наглядової ради №3/23 від 21.08.2023. У вказаному рішенні Наглядової ради йдеться лише про скасування свого рішення, а не зобов`язання голови правління проведення перерахунку допомоги позивачу та компенсації невикористаних відпусток. Рішенням ради на керівництво Товариства не покладалось жодного обов`язку щодо проведення дій по невиплаті або перерахунку належних позивачу до виплати при звільненні сум. Наказ про перерахунок видано з порушенням діючого законодавства та прав позивача, визначених і гарантованих законом. Аргументи представника відповідача щодо неврахування сум нарахованої та виплаченої премії в розмірі 1242240,00 грн. за наказом №653-ос від 17.05.2023 під час обчислення сум вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку суперечать вимогам ст.ст. 44, 116 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про оплату праці», положенням п.п. 1, 2, 3 Порядку обрахування середньої заробітної плати (в редакції, яка діяла станом на 16.08.2023). Тому, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено, що рішення у вигляді протоколу Наглядової ради №12/05-2023 від 12.05.2023 не може вважатись легітимним, оскільки не було достатньої кількості голосів членів Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» для його прийняття. Також, були відсутні підстави виконувати рішення Наглядової ради Товариства, яке оформлене протоколом №12/05-2023 від 12.05.2023, оскільки на момент винесення наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про нарахування та виплату премії», Товариство не отримувало оригіналу вказаного протоколу (у тому числі його бюлетенів). І навіть наявна копія (невідомого походження) свідчила про незаконність даного документу, оскільки зазначене у ній рішення було прийняте без необхідної кількості голосів членів Наглядової ради АТ «Миколаївгаз». Результатом вищенаведеного стало скасування Товариством наказом №1221-ос від 12.09.2023 наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про нарахування та виплату премії». Наведене спростовує позицію позивача, згідно з якою до суми вихідної допомоги повинні включатися всі нарахування, в тому числі і нарахування самому собі премії за відсутності відповідного рішення контролюючого органу АТ «Миколаївгаз».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії Протоколу №25/05-2022 засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (заочне голосування) від 25.05.2022 припинено повноваження Голови та членів Правління Товариства 30.06.2022 у зв`язку із закінченням 30.06.2022 строку дії контрактів, а саме (серед інших): ОСОБА_3 Директор фінансовий. Обрано з 01.07.2022 Правління Товариства в наступному складі (серед інших): ОСОБА_3 Директор фінансовий. Вирішено вважати повноваження обраних Голови та членів Правління Товариства такими, що набули чинності з 01.07.2022, строком на 3 роки, а саме по 30.06.2025 (включно).

З копії Контракту з членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 24.06.2022 вбачається, що ОСОБА_3 (працівник) прийнятий (найнятий) на роботу в АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (Товариство) до складу Правління: членом правління Товариства на посаду Директора фінансового, відповідно до рішення Наглядової ради Товариства від 25.05.2022 (протокол №25/05-2022). В п.п. 6.1-6.3 зазначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода у розмірі визначеному в Додатку до цього Контракту. Додаткові випрати при виконанні працівником обов`язків, передбачених цим Контрактом, встановлюються сторонами в Додатку до цього Контракту. Працівник може отримувати додаткову винагороду за результатами діяльності Товариства за рік (річна премія). Розмір річної премії та умови її виплати визначаються в Додатку до цього Контракту.

Згідно з копією Додатку до Контракту з членом Правління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 24.06.2022 (між АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» та ОСОБА_3 ) за виконання обов`язків, передбачених Контрактом, працівнику встановлено щомісячний посадовий оклад в розмірі 120000 грн. Сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена Правління Товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо), і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику. Працівнику може виплачуватись річна премія. Виплата працівнику річної премії здійснюється за результатами оціни індивідуальних показників ефективності, що встановлюються на поточний рік, та виключно за умови прийняття відповідного рішення Комітетом з кадрів та винагород, а у разі якщо цей комітет не сформовано Наглядовою радою Товариства. Рішення оформлюється протоколом засідання Комітету з кадрів та винагород, а у разі якщо цей комітет не сформовано протоколом засідання Наглядової ради Товариства. Річна премія працівника встановлюється в розмірі до 480000 грн., що складає 100% всього розміру річної премії. Працівнику можуть сплачуватись інші місячні премії (заохочення) за рішенням Наглядової ради Товариства.

Відповідно до копії Протоколу №12/05-2023 засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 12.05.2023 визначено Голові та членам Правління Товариства премію (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року в наступному розмірі (серед інших): Директору фінансовому 1242240,00 грн.

З копії наказу №653-ос Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» «Про нарахування та виплату премії» від 17.05.2023 вбачається, що необхідно виплатити премію за підсумками роботи за рік (період за перші чотири місяці 2023 року) наступним працівникам (серед інших): ОСОБА_3 Директор фінансовому у розмірі 1242240,00 грн.

Відповідно до копії наказу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1078-ос від 15.08.2023 «Про звільнення ОСОБА_3 » звільнено 16.08.2023 з посади Директора фінансового члена Правління АТ «Миколаївгаз» ОСОБА_3 згідно з п.5 ст. 41 КЗпП України; наказано головному бухгалтеру нарахувати та виплатити: згідно з ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі 6 середньомісячних заробітних плат, компенсацію невикористаної відпустки за 99 календарних днів.

Згідно з копії Протоколу №3/23 засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 21.08.2023 вирішено скасувати рішення Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» від 12.05.2023, протокол №12/05-2023.

З копії розрахункового листка за серпень 2023 року, виданого ОСОБА_3 Директору фінансовому, вбачається, що всього нараховано 4010479,99 грн., з яких: 3112803,54 грн. вихідна допомога; 793011,78 грн. компенсація відпустки; 54700,85 грн. - оклад; 49963,82 грн. - оплата по середньому заробітку. Всього утримано 782043,60 грн., з яких: 60157,20 грн. - військовий збір; НДФЛ 721886,40 грн. Всього виплачено 144743,75 грн., з яких: 48575,21 грн. - аванс; 96168,54 грн. чергова виплата з погашення боргів. Борг за підприємством на початок місяця становив 96168,54 грн., борг за підприємством на кінець місяця склав 3179861,18 грн.

30.08.2023 АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» виплатило ОСОБА_3 1249250,48 грн. (платіжна інструкція №913 від 30.08.2023).

Відповідно до копії наказу №1221-ос Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 12.09.2023 «Про скасування наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про виплату премій»» наказано скасувати наказ №653-ос від 17.05.2023 «Про виплату премій».

Згідно з копією наказу №1139-ос Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» від 24.08.2023 «Про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023» на підставі протоколу засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023 наказано головному бухгалтеру ОСОБА_4 здійснити перерахунок вихідної допомоги компенсації невикористаних відпусток ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

В ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці зазначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

З ч.1 ст. 47 КЗпП України вбачається, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з рішенням №4-рп/2012 від 22.02.2012 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього кодексу, за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №682/3060/16-ц від 27.01.2020 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/12623/19 від 08.02.2022 зазначено, що аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Позивач просить визнати незаконним наказ про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток.

Визнання наказу незаконним можливо у випадку якщо він порушує норми чинного законодавства або прийнятий з порушенням встановленої процедури.

Суд виходить з того, що позивачем не вказано підстав для визнання незаконним наказу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1139-ос від 24.08.2023 «Про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023», не зазначено яким нормам чинного законодавства він суперечить. Суд вважає, що відповідач мав право видати вказаний наказ в т. ч. для перерахунку та визначення розміру шкоди завданої внаслідок порушення порядку прийняття рішення про преміювання.

Суд погоджується з позивачем, що видача вказаного наказу після припинення трудових відносин з ОСОБА_3 не створює правових наслідків для нарахування вихідної допомоги та компенсації невикористаної відпустки.

Щодо вимог про визнання незаконним наказу про скасування наказу про нарахування премії, позивач також не вказує які норми чинного законодавства порушено відповідачем. Посилання позивача на те, що наказ є ненормативним актом індивідуальної дії, який через його фактичне виконання вичерпав свою дію, тому не може бути скасований, не може бути прийнято судом, оскільки накази у трудових правовідносинах мають іншу правову природу і можуть скасовуватись підприємством, однак при різних обставинах це буде мати різні наслідки. Наприклад, може бути скасовано наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани навіть після виконання цього наказу. Так само, може бути скасовано наказ про преміювання працівника як заохочення, помилково виданий щодо працівника, який має не зняте дисциплінарне стягнення. І в такому разі, в залежності від того виконаний наказ чи ні, його скасування або буде мати наслідки для працівника або ні (в разі якщо премію вже виплачено).

Суд вважає, що після виплати премії та припинення трудових правовідносин з позивачем ОСОБА_3 скасування наказу про нарахування премії не може мати правових наслідків для нарахування та виплати вихідної допомоги та компенсації невикористаної відпустки.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання незаконними наказу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1139-ос від 24.08.2023 «Про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_3 №1078-ос від 15.08.2023», наказу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» №1221-ос від 12.09.2023 «Про скасування наказу №653-ос від 17.05.2023 «Про виплату премій»», зокрема, в частині, яка стосується ОСОБА_3 .

Доводи відповідача щодо нелегітимності виплаченої у травні 2023 року премії в сумі 1242240 грн. не мають правового значення, оскільки не надано доказів того, що рішення наглядової ради про виплату премії визнано недійсним.

Щодо стягнення недоплаченої частини компенсації невикористаної відпустки та вихідної допомоги суд виходить з такого.

Відповідач розраховуючи середньоденну заробітну плату не включає до розрахунку виплачену в травні 2023 року премію в сумі 1242240 грн.

Підстави, розмір та види премій, які можуть бути нараховані позивачу визначено контрактом та додатком до нього. При цьому суд виходить з того, що умови контракту в питанні виду та розміру премії є визначальними, оскільки не порушують чинне трудове законодавство.

Відповідно до п. 6.1 та 6.2 контракту: за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлюється щомісячна винагорода (надалі-посадовий оклад) у розмірі визначеному в додатку до контракту; додаткові виплати при виконанні працівником обов`язків, передбачених цим контрактом встановлюється сторонами в додатку до контракту.

Пунктом 2 додатку до контракту сторони встановили, що в розмірі посадового окладу працівника вже враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність роботи члена правління товариства (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо) і в подальшому не можуть бути додатково нараховані (виплачені) працівнику.

Додатком до контракту (п. п. 3-9) визначено, що позивачу може бути нараховано і виплачено два види премій: річна премія та інша місячна премія (заохочення).

Позивач посилається на те, що виплачена у травні 2013 року премія є річною премією виплаченою за перші чотири місяці 2023 року.

Проте суд не може погодитись з таким твердженням тому, що виплачена у травні 2023 року сума не відповідає критеріям річної премії, встановленим додатком до контракту, а саме:

- не є результатом оцінки індивідуальних показників ефективності, що встановлюються на поточний рік (п. 4 додатку до контракту);

- перевищує розмір визначений п. 5 додатку без прийняття рішення Наглядової ради про збільшення розміру річної премії, що передбачено п. 6 додатку до контракту;

- нарахована не в березні місяці наступного за звітним роком;

- сторонами не укладалось нового додатку до контракту, який передбачав би інший розмір або порядок преміювання за рік з поділом на квартали, півріччя або чотири місяці.

Суд враховує, що п. 2 додатку до контракту встановлено, що не можуть бути додатково нараховані матеріальні заохочення, крім посадового окладу, річної премії та іншої місячної премії (заохочення).

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума нарахована позивачу в травні 2023 року є іншим одноразовим місячним заохоченням (премією), яка нарахована відповідно до п. 9 додатку до контракту.

Ця премія, враховуючи її вид як місячна, повинна зараховуватись для розрахунку середнього заробітку у травні 2023 року відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100 (далі - Порядок).

Суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не включив вказану премію для розрахунку середнього заробітку для вирахування компенсації невикористаної відпустки.

Виходячи з довідки відповідача середньоденний заробіток для вирахування компенсації невикористаної відпустки складає 5367,58 грн. ((407253,86+1551913,25)/365 днів), однак якщо врахувати місячну премію виплачену в травні 2023 року, то середньоденний заробіток складає 8770,98 грн. ((407253,86+1551913,25+1242240)/365 днів. Компенсація невикористаної відпустки складає 868327,02 грн. (8770,98*99 днів).

За такого, з відповідача підлягає стягненню сума недоплаченої компенсації невикористаної відпустки в розмірі 336936,6 грн. (868327,02 грн. 531390,42 грн.).

Для визначення розміру вихідної допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно обчислити середній заробіток відповідно до абз. 3 п. 2 та п. 8 Порядку. Тобто, необхідно врахувати суми, які включаються в заробіток за червень та липень 2023 року та поділити на кількість відпрацьованих робочих днів у цих місяцях.

Також, відповідно до вищевикладеного, одноразова місячна премія нарахована в травні 2023 року, за абз.3 п. 3 Порядку, може зараховуватись у заробіток за травень 2023 року, але не зараховується у заробіток за червень і липень 2023 року.

Відповідачем надано розрахунок середньоденного заробітку в сумі 7567,06 грн. для обчислення якого до заробітку за червень і липень 2023 року включено частину річної премії, яка нарахована в лютому 2023 року. Оскільки врахування частини цієї премії сторонами не оспорюється, суд приймає розрахунок наданий відповідачем.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два повні календарні місяці роботи (п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Для обчислення середньоденної заробітної плати позивача суд враховує розмір окладу за червень 2023 року - липень 2023 року та частину річної премії, виплаченої в лютому 2023 року. За червень 2023 року оклад та частина річної премії, виплаченої в лютому 2023 року складають 164184,1 грн. (120000 грн. + 44184,1 грн.); за липень 2023 року оклад та частина річної премії, виплаченої в лютому 2023 року становлять 138498,33 грн. (102347,7 грн. + 36150,63 грн.), а всього за червень та липень 2023 року оклад та частина річної премії, виплаченої в лютому 2023 року складають 332149 грн. В червні 2023 року та липні 2023 року (в довідці відповідача) вказано у позивача було разом 40 робочих дня. Тому, для обчислення середньоденної заробітної плати позивача необхідно оклад та частину річної премії, виплаченої в лютому 2023 року за червень і липень 2023 року поділити на кількість відпрацьованих робочих днів за цей період (302682,43 грн. / 40 робочих дня), що становить 7567,06 грн. за один відпрацьований робочий день. Середній заробіток за час відрядження не включається до розрахунку відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови КМУ № 100.

Розмір вихідної допомоги позивача за 129 відпрацьованих днів, з розрахунку 7567,06 грн. за один відпрацьований робочий день становить 976150,74 грн. (7567,06 грн. х 129). В розрахунковому листку за серпень 2023 року, який виданий позивачу відповідачем, зазначено про виплату вихідної допомоги за 129 днів 976150,74 грн., тобто відповідач не повинен додатково виплачувати ОСОБА_3 вихідну допомогу.

На підставі вище викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_3 належну йому як звільненому працівнику суму (розраховану без вирахування податків і зборів) у розмірі 336936 грн. 60 коп., що є компенсацією невикористаної відпустки.

Кількість днів затримки розрахунку за період з 17 серпня 2023 року по 17 лютого 2024 року (шість місяців) складає 132 робочих дня (серпень 2023 року - 11 робочих днів, вересень 2023 року - 21 робочий день, жовтень 2023 року - 22 робочих дня, листопад 2023 року - 22 робочих дня, грудень 2023 року - 21 робочий день, січень 2024 року - 23 робочих дня, лютий 2024 року - 12 робочих днів).

Таким чином, середня заробітна плата позивача за весь час затримки розрахунку за період з 17 серпня 2023 року по 17 лютого 2024 року (шість місяців) складає: 7567,06 грн. х 132 робочих дня = 998851,92 грн.

Суд приходить до висновку, що у зв`язку з затримкою розрахунку ОСОБА_3 з боку відповідача, необхідно стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку за період з 17 серпня 2023 року по 17 лютого 2024 року (шість місяців) в розмірі 998851,92 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати (судовий збір) складають 13357,89 грн. (3369,37 грн. (1% від 336936,6 грн.) за позовну вимогу про стягнення належних позивачу як звільненому працівнику сум; 9988,52 грн. (1% від 998851,92 грн.) за позовну вимогу про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку). Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (за позовною вимогою про стягнення заробітної плати). Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 11210,69 грн. (13357,89 грн. 2147,20 грн.).

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем зроблено заяву на підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» () на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) належну йому як звільненому працівнику суму (розраховану без вирахування податків і зборів) у розмірі 336936 грн. 60 коп. (триста тридцять шість тисяч дев`ятсот тридцять шість гривен шістдесят копійок), що є компенсацією невикористаної відпустки.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» () на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку за період з 17.08.2023 по 17.02.2024 (шість місяців) у розмірі 998851 грн. 92 коп. (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня дев`яносто дві копійки).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» () на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» () на користь держави судовий збір у розмірі 11210 грн. 69 коп. (одинадцять тисяч двісті десять гривен шістдесят дев`ять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», , адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 159.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.04.2024.

Суддя В. В. Кокорєв