Справа № 347/3569/23
Провадження № 2/347/197/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої - судді : Крилюк М.І.

секретаря - Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - служби у справах дітей Косівської міської ради Івано-Франківської області про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, виплат на додаткові витрати на дітей та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що із відповідачем в справі, ОСОБА_2 , вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2016 року розірвано. За час їх перебування в шлюбі в них народилось двоє дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні та проживають разом із нею.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2018 року у справі № 347/1559/18 було вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь, на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень до досягнення ними повноліття.

Відповідач не займається та не цікавиться розвитком та вихованням їх дітей, тим більше не допомагає їй матеріально утримувати дочок. Аліменти не сплачує, а визначена рішенням суду сума аліментів в розмірі по 1200 грн на дитину на місяць на даний час є мізерною та недостатньою для утримання дітей шкільного віку.

У зв`язку із тим, що на даний час ця сума є недостатньою для того щоб забезпечувати дітей всім необхідним і в зв`язку із суттєвою зміною прожиткового мінімуму, тому вона просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 2500 грн. на дитину до досягнення ними повноліття.

Вважає, що відповідач в справі, як батько повинен також брати участь і у додаткових витратах на своїх дітей, зокрема для придбання необхідних зимових речей, канцелярських товарів, придбання необхідних ліків у разі хвороби дітей, оплати індивідуальних занять та інших необхідних речей для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які навчаються у Старокосівському ліцеї, в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, тобто по 10 000 гривень на кожну дитину, періодично, щороку.

Позивачка в підтвердження заявленої нею позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача в справі, посилається на той факт, що відповідач систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, належним чином не піклується про них, не забезпечує належного харчування та догляду, не спілкується з дочками в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, комісія з питань захисту прав дітей Косівської міської ради 27.03.2024 року вирішила, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім того позивачка посилається на той факт, що відповідно до розрахунків загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 , в період з грудня 2019 року по жовтень 2023 року, становить - 101 098 (сто одну тисячу дев`яносто вісім) гривень 26 коп. Однак, враховуючи той факт, що станом на листопад 2023 року заборгованість по сплаті ОСОБА_2 аліментів, відповідно до розрахунку, наданому Верховинським відділом ДВС, складає 16 747 гривень, а відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України стягненню неустойки (пені), за прострочення сплати аліментів, підлягає сума, яка не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому стягненню підлягає сума заборгованості, тобто 16 747 гривень. Просить позов задоволити.

Позивачка в судове засіданні не з`явилась, представник позивачки, адвокат Рогалевич А.Б. подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач в справі ОСОБА_2 та представник третьої особи - служби у справах дітей Косівської міської ради, в судове засідання не з`явились.

Від представника третьої особи поступила заява із клопотанням про розгляд справи по суті без їх участі. Причина неявки відповідача суду невідома.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 21.05.2024 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони в справі, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2011 року.

Долученим до матеріалів справи рішенням Косівського районного суду від 06.05.2016 року (а.с.12) стверджено, що шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстровано 24 червня 2011 року у Вербовецькій сільській раді Косівського району Івано-Франківської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13 вирішено - розірвати. Малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні та вихованні при матері - ОСОБА_1 .

Копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.13, 14) підтверджено той факт, що відповідач в справі , ОСОБА_2 , являється батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із копії рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2018 року вбачається, що вказаним рішенням змінено розмір аліментів визначений рішенням Косівського районного суду від 02.12.2015 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Вербовець, Косівського району, Івано-Франківської області аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочати з дня вступу рішення в законну силу.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Як передбачено ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Та своєю чергою, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зазначені положення закону вказують на те, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Як вбачається із змісту позовних вимог, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів обґрунтовані тим, що у неї погіршився матеріальний стан, так як вона на даний час не працює, являється інвалідом ІІІ групи підтвердженням чого є довідка МСЕК серії 12ААГ №474351 від 01.07.2023 року. Окрім дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має на утриманні ще одну малолітню дитину - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов Вербовецького старостинського округу за № 996 від 16.10.2023 року (а.с.21) та довідкою Вербовецького старостинського округу № 996 від 16.10.2023 року (а.с.22), окрім того значно зросли потреби на утримання дочок, які являються шкільного віку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України«Про Державний бюджет Українина 2024рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року - 3 196 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує майновий стан відповідача, а також, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, а тому може виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти в розмірі, необхідному для забезпечення дочці належного рівня життя.

Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не поступало.

Враховуючи викладене, вимоги розумності та справедливості, та те що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про доцільність збільшення розміру аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Окрім того в підтвердження заявленої позивачкою позовної вимоги в частині стягнення із відповідача в справі 16 747 грн. пені (неустойки ) за прострочення сплати аліментів долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с.27-28) із якого вбачається, що станом на жовтень 2023 року сукупний розмір заборгованості боржника складає 16 747 грн.

Таким чином враховуючи положення частини першоїстатті 196 СК України, яка визначає, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки пеню за несплату аліментів в розмірі 16 747 гривень.

Щодо заявленої позовної вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відповідача в справі ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до долученого до матеріалів справи висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей (а.с.62) вбачається, що згідно акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, виданого Вербовецьким старостинським округом 16.10.2023 року ОСОБА_2 участь у вихованні дітей не бере, з дітьми не спілкується. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради 22.02.2024 року ОСОБА_2 не з`явився, лист з повідомленням про повторний розгляд питання не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. ОСОБА_1 пояснила, що батько дітей зовсім не цікавиться життям і вихованням дітей, має заборгованість по сплаті аліментів.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради 25.03.2024 року ОСОБА_2 не з`явився, лист з повідомленням про повторний розгляд питання не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. ОСОБА_1 повторно пояснила, що батько дітей зовсім не цікавиться життям і вихованням дітей, має заборгованість по сплаті аліментів.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, керуючись 19, 141, 155, 164 Сімейного Кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дітей", виконавчий комітет Косівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до рішення №43 від 27.03.2024 року (а.с.61) прийнятого на засіданні виконавчого комітету Косівської міської ради вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ст. 150 СК України "батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини".

Частиною 2 ст. 155 СК України зазначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином із долучених позивачкою до матеріалів справи письмових доказів встановлено та підтверджено, що відповідач, належним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавляться успіхами дітей, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток та навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми належної освіти .

Позбавлення батьківських прав відповідача у справі дасть дітям можливість розвиватися духовно і морально в прийнятному соціальному середовищі; а батькові можливість усвідомити протиправність своїх дій, змінити свою поведінку та поновити свої батьківські права.

Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи наведені обставини, та беручи до уваги те, що відповідач в судове засідання не з`являється, відзиву на позовну заяву не подавав а докази надані позивачкою не спростував.

А тому суд вважає вимоги позивачки підставними в цій частині і такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується заявленої позивачкою позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача періодично, щороку, починаючи із 01.01.2024 року сплачувати позивачці кошти в сумі по 10 000 грн на кожну дитину, на додаткові витрати, то така не підлягає до задоволення, як не доведена в судовому засіданні.

Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та постанові від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження №61-9737св18).

В той же час позивачкою в підтвердження заявленої вимоги про стягнення саме додаткових витрат не підтвердила їх жодним належним та допустимим доказом а відтак в цій заявлених позовних вимог позов не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка при зверненні до суду із позовними вимогами в частині збільшення розміру аліментів була звільнена від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивачки з відповідача слід стягнути оплачений нею судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164-166 ,180, 181, 182, 183, 192, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд , -

В и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Косівського районного суду по справі №347/1559/18 від 01.11.2018 року та стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя смт.Верховина присілок Дубівський, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину зокрема, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину розпочати з дня вступу рішення суду в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя смт.Верховина присілок Дубівський, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 (шістнадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів а також 2147,20 грн витрат понесених по оплаті судового збору.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя смт.Верховина присілок Дубівський, Івано-Франківської області стосовно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя смт.Верховина присілок Дубівський, Івано-Франківської області 1211,20 грн судового збору на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк