Провадження № 2/712/527/24
22 квітня 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на його користь грошові кошти у сумі 760 000,00 грн. та судові витрати.
У обґрунтування позовної заяви зазначає, що 26 червня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 760 000,00 грн.
Згідно умов договору відповідач повинен повернути зазначену суму до 27.09.2023.
28.09.2023 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення боргу.
Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, отримані грошові кошти не повернув, тому позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі на 20 листопада 2023 року, яке відкладено на 14 грудня 2023 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті на 30 січня 2024 року, яке відкладено на 13 березня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідача.
13 березня 2024 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, розгляд справи призначено на 22 квітня 2024 року.
Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що 26.06.2023 ОСОБА_1 (далі Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі Позичальник) уклали договір позики, який посвідчено державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., та зареєстровано в реєстрі за № 1-972.
Згідно п. 1 Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 760 000,00 грн.
Пунктом 2 Договору передбачено, що позика надається строком на 3 місяці, тобто до 27.09.2023.
Сторони підтвердили, що Позикодавець передав Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця гроші в розмірі, що передбачений п. 1 цього Договору на момент його оформлення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку . Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами з дотриманням вимог статті 629 ЦК України.
Сторони дотримались письмової форми договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, позивач довів факт укладення договору на вказаних у ньому умовах.
Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у повному обсязі і у строк, визначений договором.
На час розгляду справи у суду відсутні підтверджуючі докази про те, що договір позики визнаний недійсним чи є розірваним.
А отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими, доказово доведеними, а тому підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 7 600,00 грн. на користь держави.
Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем заяви про забезпечення позову у сумі 536,80 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 760 000,00 (сімсот шістдесят тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 8 136,80 грн. (вісім тисяч сто тридцять шість гривень вісімдесят копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2024.

Суддя: О.С. Стеценко