РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Січ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «Банк Січ» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що 14 липня 2022 року між АТ «Банк Січ» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 2012/980 на відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, видачу платіжної картки до Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ».

Пунктом 1.1. договору встановлено, що підписанням договору клієнт приєднується до Публічної пропозиції АТ «Банк Січ», Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ», Тарифів АТ «Банк Січ», Правил користування платіжними картками в АТ «Банк Січ», розміщених на офіційному сайті банку за адресою: https://www.sichbank.com.ua, та акцептує їх.

14 липня 2022 року банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та надано платіжну картку, конверт з пін-кодом, про що в договорі наявна розписка.

Рахунок відповідачу відкрито за тарифом по обслуговуванню поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу «Тарифи по обслуговуванню поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу «Для власних потреб».

Відповідно до цього тарифу встановлено комісію за операції за безготівковий переказ коштів у розмірі 9 %.

У зв`язку з неодноразовими операціями з конвертації валюти та іншими операціями по рахунку відбулись дії, що спричини несанкціонований овердрафт. Процентна ставка згідно тарифів банку за перевищення ліміту наданого кредиту на умовах овердрафт або за несанкціоновану перевитрату становить 50 %.

Через постійне використання рахунку та вчинення операцій по рахунку, зокрема, за безготівковими переказами коштів та не погашенням нарахованої комісії за цими операціями, станом на 25 липня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 81914 гривень 51 копійки, у зв`язку з чим банком розпочато обліковувати як несанкціонований овердрафт.

Станом на 24 листопада 2023 року у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 136596 гривень 58 копійок, з яких: 81914 гривень 51 копійка - заборгованість за кредитом, 54647 гривень 07 копійок - заборгованість за відсотками, 35 гривень - заборгованість по нарахованій та несплаченій комісійній винагороді.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 136596 гривень 58 копійок за кредитним договором від 14 липня 2022 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що дійсно між сторонами було укладено заяву-договір № 2012/980 на відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, видачу платіжної картки від 14 липня 2022 року. Відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , надано платіжну картку та він одразу почав ним користуватись, вносив власні грошові кошти на рахунок, здійснював перекази власних коштів та знімав готівку. За здійсненні відповідачем трансакції позивачем стягувалась комісія. Відповідач користувався виключно власними грошовими коштами та мав позитивний баланс по рахунку. Заборгованості у відповідача не було та він не отримував претензій від банку. Позивачем до заяви доданий розрахунок заборгованості за договором 2012/980 на відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, видачу платіжної картки від 25 липня 2022 року. Разом з тим, відповідачем цей договір не укладався. Між сторонами укладено договір від 14 липня 2022 року. Інформація щодо договору від 25 липня 2022 року також міститься у виписках по рахунку. Крім того, з наданих виписок неможливо встановити хто є власником рахунку № НОМЕР_2 та на підставі яких документів, а також можна вважати, що внесення коштів та їх переказ здійснювався ОСОБА_1 між його ж рахунками. Таким чином, сума 81914 гривень 51 копійка є власними коштами ОСОБА_1 , а не коштами позивача. З позовної заяви неможливо встановити реальний розмір заборгованості відповідача, а відсутність детального розрахунку заборгованості не дає можливості перевірити правильність її нарахування.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 липня 2022 року між АТ «Банк Січ» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 2012/980 на відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, видачу платіжної картки до Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ».

Пунктом 1.1. договору встановлено, що підписанням договору клієнт приєднується до Публічної пропозиції АТ «Банк Січ», Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ», Тарифів АТ «Банк Січ», Правил користування платіжними картками в АТ «Банк Січ», розміщених на офіційному сайті банку за адресою: https://www.sichbank.com.ua, та акцептує їх.

14 липня 2022 року банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та надано платіжну картку, конверт з пін-кодом, про що в договорі наявна розписка.

Рахунок відповідачу відкрито за тарифом по обслуговуванню поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу «Тарифи по обслуговуванню поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу «Для власних потреб».

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 81914 гривень 51 копійка - заборгованість за кредитом, 54647 гривень 07 копійок - заборгованість за відсотками, 35 гривень - заборгованість по нарахованій та несплаченій комісійній винагороді.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

14 липня 2022 року позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та надано платіжну картку, конверт з пін-кодом, про що в договорі наявна розписка.

Факт укладення договору із позивачем стороною відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечується.

У такому випадку факт укладення кредитного договору між сторонами є доведеним саме згідно з заявою-договором, який доданий позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості станом на 24 листопада 2023 року вбачається, що заборгованість за кредитом складає 81914 гривень 51 копійка.

На підтвердження користування кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача надані суду виписки по картковому рахунку відповідача.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявні в матеріалах справи виписки по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить 81914 гривень 51 копійку, зазначене підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із відповідача суми непогашеного кредиту у розмірі 81914 гривень 51 копійка.

Позивач також просить стягнути з відповідача 54647 гривень 07 копійок - заборгованість за відсотками, 35 гривень - заборгованість по нарахованій та несплаченій комісійній винагороді.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилається на Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ», як невід`ємну частину спірного договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами відповідач був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 14 липня 2022 року. А також, немає підтвердження того, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, комісійної винагороди та умови щодо конкретних розмірів та порядку їх нарахування.

Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді зазначеної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.sichbank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Банк Січ» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14 липня 2022 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 грудня 2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви документи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, відсутність у заяві-договорі домовленості сторін про сплату процентів, комісійної винагороди, надані банком документи на підтвердження нарахування зазначених санкцій не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин.

Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Січ», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та комісійної винагороди.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Банк Січ» дотримало вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14 липня 2022 року у вигляді заяви-договору, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками та комісійної винагороди задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2684 гривні судового збору.

Керуючись статтями 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Акціонерного товариства «Банк Січ» (м. Київ, пров. Несторівський, 6) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Січ» (м. Київ, пров. Несторівський, 6) заборгованість за кредитом у розмірі 81914 гривень 51 копійки та 2684 гривні судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: