Справа № 2-2378/11
Провадження 6/337/91/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді- Ширіної С.А.,

за участю секретая - Бикової С.Б.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника- ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

представника стягувача- ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024р. до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про заміну сторони у виконавчому провадженні. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 13.12.2011р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано наказ №2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини.Зазначений наказ було направлено на виконання до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжя Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та відкрито виконавче провадження №32329700. Деякий час боржник не працював, через що утворилася заборгованість з аліментів.З 18.01.2023 року одержувач алементів ОСОБА_6 з донькою не пороживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в родині батька за адресою реєстрації платника аліментів.Згідно платіжного доручення №5235 від 21.09.2023 року з рахунків ОСОБА_5 були списані грошові кошти у розмірі 8135,18 грн. та перераховані на користь стягувача ОСОБА_3 .

Проте, зазначені кошти не були перераховані дитині або використані на її уримання.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2023 року по справі №337/2687/23 було припинено з 18.01.2023 року стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 1022,00 гривень щомісячно,які стягнуті на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011, справа №2-2378/2011.

Таким чином, подальше стягнення аліментів навіть у відкитому виконавчому провадженні суперечить рішенню суду №337/2678/2023.

Представник заявника просив замінити стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №32329700 відкритому на підставі наказу №2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник заявника та заявник заяву підтримали.Представник заявника зазначив, що аліменти є власністю дитини, на утримання якої вони стягуються, і виплачені батьком заявниці аліменти фактично є її власністю. Але вона не може їх отримати та розпорядитися коштами, оскільки на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів законодавством України було визначено, що аліменти є власністю того з батьків на чию користь стягувалися. Стягувачем у виконавчому провадженні є мати заявниці,яка не надає заявниці сплачені аліменти. Іншого шляху отримати вже сплачені аліменти, крім звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні заявниця не має.

Боржник ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, був повідомлений судом належним чином про розгляд справи,заяв, клопотань до суду не надавав.

В судовому засіданні стягувач та її представник проти задоволення заяви про заміну строни у виконавчому провадженні заперечували, просили у задоволенні заяви відмовити.Представник стягувача зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.442 ЦПК України не є стороною, не є правонаступником сторони виконавчого провадження. ОСОБА_5 ухилявся у період з 2011 року по 2023 рік від виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини на ОСОБА_1 , в зв`язку з чим жодного разу не сплатив встановленого рішенням суду платежу у якості аліментів.У зв`язку з невиконанням рішення суду у період з 2011 рік по 2023 рік у ОСОБА_5 виникла заборгованість перед ОСОБА_6 по сплаті аліментів.За виконавчим провадженням здійснюється не стягнення аліментів на утримання дитини, а стягнення з боржника заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням рішення суду. Заборгованість, яка виникла у зв`язку з невиконанням рішення суду та не сплатою аліментів, не є власністю дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13.12.2011р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано наказ №2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини, на підставі якого відкрито виконавче провадження №32329700.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2023 року по справі №337/2687/23 було припинено з 18.01.2023 року стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 1022,00 гривень щомісячно,які стягнуті на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2011, справа №2-2378/2011.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Представник заявника обґрунтовував заяву про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те,що заявник ОСОБА_1 досягла повноліття та тим, що її матір- ОСОБА_6 не передала ОСОБА_1 перераховані на її утримання аліменти у розмірі 7935,18 грн.

Суд відхиляє доводи представника заявника щодо заміни сторони у виконавчому проваджені , оскільки вони не ґрунтуються на положеннях статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», які безпосередньо регулюють питання заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Зокрема, невиконання одним із батьків своїх повноважень щодо утримання дитини, право повнолітньої дитини на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для правонаступництва у розумінні статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 693/1065/19.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Таким чином, судове рішення є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, в якому викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

13.12.2011р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя видано наказ №2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини, на підставі якого відкрито виконавче провадження №32329700.

На підставі зазначеного судового рішення виникло правовідношення, в якому зобов`язана використовувати отримувані нею аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , відповідно до вимог закону.

Посилання представника заявника на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні має відбуватися на підставі статті 179 СК України, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів ОСОБА_1 є її правом. Однак, ОСОБА_1 не зверталась до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію.

Крім того, заміна сторони виконавчого провадження є процесуальною дією та здійснюється лише у разі вибуття відповідної сторони. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 442 ЦПК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження, які не містять такої підстави процесуального наступництва, як досягнення повноліття дитиною та неналежне виконання стороною виконавчого провадження (стягувачем) своїх обов`язків, а тому помилковими є доводи представника заявника про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження на підставі норми матеріального права - статті 179 СК України.

Враховуючи викладене , суд вважає, що заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню .

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про заміну сторони у виконавчому провадженні, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Повний текст ухвали складено 03.05.2024 року.

Суддя: С.А.Ширіна