Справа № 461/4880/23
Провадження № 6/461/297/24
У Х В А Л А

08.05.2024 м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , що перебуває в інших осіб,-

в с т а н о в и в :

26.04.2024 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулася до суду з поданням, в якому просить звернути стягнення на кошти в сумі 120193,45 грн., що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» боржника ОСОБА_1 за платіжною інструкцією приватного виконавця Шелінської Ю.А. на суму 120193,45 грн. про списання коштів на депозитний рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, ЄДРПОУ , отримувач - приватний виконавець Шелінська Ю.А.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП №74084214 з примусового виконання виконавчого листа №461/4880/23 виданого 04.01.2024 Галицьким районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за Генеральним кредитним договором №ГКД-723506.1 від 30.12.2020 у розмірі 106399,09 грн. та 2058,83 грн. судового збору. 07.02.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківську установу до виконання: АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299. Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2024 арешт накладений, на рахунках боржника недостатньо коштів для виконання постанови. 07.02.2024 виконавцем направлено електронну вимогу про отримання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків боржника в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.02.2024 на вимогу виконавця, в боржника відкритий рахунок: НОМЕР_3 , залишок коштів на якому 300000 грн. 07.02.2024 приватним виконавцем виставлено платіжну інструкцію №6966 для списання коштів з рахунку боржника в АТ КБ «ПриватБанк». Платіжну інструкцію №6966 від 07.02.2024 на рахунок боржника НОМЕР_3 повернуто без виконання, підстава повернення - «не передбачені підстави для розірвання депозитного договору». 13.02.2024 приватним виконавцем надіслано вимогу в АТ КБ «ПриватБанк» від 13.02.2024 про прийняття до виконання платіжної інструкції №7499 від 13.02.2024 на суму 120193,45 грн. 06.03.2024 на адресу приватного виконавця надійшла відповідь на запит приватного виконавця від 13.02.2024 про відмову у виконанні платіжних інструкцій №6966 від 07.02.2024 та №7499 від 13.02.2024. Відтак, АТ КБ «ПриватБанк» постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунки виконав, проте повертає без виконання платіжну інструкцію приватного виконавця на списання коштів з депозитного рахунку боржника. Банк покликається на ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, та зазначає, що платіжні вимоги не можуть бути прийняті до виконання до моменту закінчення строку дії договору, розірвання якого допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, вказані положення жодним чином не стосуються примусового виконання судових рішень, що передбачає стягнення коштів з арештованих рахунків боржників, та не можуть застосовуватись як підстава для повернення платіжних інструкцій без виконання, списання коштів повинне відбуватись на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про платіжні послуги». Згідно відповіді AT «ПриватБанк» від 15.04.2024 залишок коштів на рахунку НОМЕР_3 , який відкритий 19.01.2024, становить 305567,31 грн. Фактично, АТ КБ «ПриватБанк» утримує кошти на рахунку, які належать боржнику, і які банк відмовляється списувати без законних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 440 ЦПК України, суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

До судового засідання приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленій належним чином.

З огляду на те, що неявка вказаних осіб згідно ч.4 ст.440 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07.08.2023 у справі №461/4880/23 позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Генеральним кредитним договором №ГКД-723506.1 від 30.12.2020 у розмірі 106399,09 грн. (сто шість тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень дев`ять копійок). Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2058,83 грн. (дві тисячі п`ятдесят вісім гривень вісімдесят три копійки) судового збору /а.с.42-47/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавче провадження ВП №74084214 на підставі виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова №461/4880/23, виданого 04.01.2024 /а.с.61/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. від 07.02.2024 у виконавчому провадженні ВП №74084214 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 /а.с.62/.

07.02.2024 приватним виконавцем виставлено платіжну інструкцію №6966 для списання коштів з рахунку боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» /а.с.63/.

07.02.2024 платіжну інструкцію №6966 від 07.02.2024 на рахунок боржника № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк» повернуто без виконання, підстава повернення - «не передбачені підстави для розірвання депозитного договору» /а.с.64/.

13.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. надіслано вимогу в АТ КБ «ПриватБанк» про прийняття до виконання платіжної інструкції №7499 від 13.02.2024 на суму 120193,45 грн. /а.с.65-67/.

06.03.2024 на адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на запит від 13.02.2024 про відмову у виконанні платіжних інструкцій №6966 від 07.02.2024 та №7499 від 13.02.2024, оскільки рахунок № НОМЕР_3 є депозитним, а умовами договору не передбачені підстави для розірвання договору у разі отримання платіжної інструкції /а.с.69/.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.ч.2-4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі №1-7/2013, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Положеннями частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень - є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

В обґрунтування подання, приватний виконавець покликається на вимоги ч.4 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження», а також положення ч.1 ст.440 ЦПК України.

Так, згідно ч.4 ст.53 Закону України «Про виконавче провадження», на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, як вбачається з правового аналізу даної норми права, вказані положення Закону регулюють питання про звернення стягнення на належні боржнику саме від інших осіб грошові кошти, які знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Тобто, дана норма Закону не регулює правові відносини, які склались в даному випадку.

Крім того, приватний виконавець в обґрунтування подання покликалася на вимоги норми ч.1 ст.440 ЦПК України, яка передбачає, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Слід наголосити, що зазначене положення врегульовує питання звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а не безпосередньо боржнику, за умови, що ця заборгованість не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили. Таким чином, правові відносини, за врегулюванням яких приватний виконавець звернувся до суду, не підпадають під дію вказаних положень Закону.

Разом з тим, на відміну від наведених вимог Закону, положеннями ч.4 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, Законом прямо визначений порядок звернення стягнення на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, і на такі дії дозвіл суду не передбачений.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Законом прямо визначений порядок звернення стягнення на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, і на такі дії дозвіл суду не передбачений, суд не вбачає правових підстав для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 , що перебувають на рахунку в банку.

Керуючись ст.260, 353, 440 ЦПК України, ст.48, 53 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , що перебуває в інших осіб - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10.05.2024.

Суддя Кротова О.Б.