Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 квітня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого судді Колодяжного С.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат,

встановив:

ОСОБА_1 22.12.2024 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 22991 грн., в якості відшкодування витрат на поховання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який до дня смерті проживав на АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 у 2014 році уклав договір довічного утримання та у 2015 році договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала у власність належну ОСОБА_3 квартиру, натомість ОСОБА_2 зобов`язувалася забезпечувати, утримувати, доглядати його довічно, а також здійснити поховання ОСОБА_3 після його смерті або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила його поховання, у разі неможливості здійснити поховання самостійно через поважні причини. Зазначила, що організацією поховання ОСОБА_3 займалася лише вона, у зв?язку з чим понесла витрати на загальну суму 22991 грн., а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2023 року (а.с.3).

За життя ОСОБА_3 13.11.2014 року уклав договір довічного утримання (а.с.8-9), а 10.06.2015 року договір про зміну набувача в договорі довічного утримання (далі Договору), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М., зареєстрований в реєстрі за №255 (а.с.10-11).

Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_3 утримувати довічно на умовах цього Договору.

Згідно п.8 Договору ОСОБА_2 зобов?язалася, зокрема, здійснити поховання відчужувача квартири після його смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно через поважні причини.

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч.3 ст.749 ЦК України набувач зобов?язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання №000003542 від 09.10.2023 року, предметом якого є надання послуг на поховання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 сплатила грошові кошти у розмірі 2891 грн. (а.с.6)

Згідно квитанції від 10.10.2023 року ОСОБА_1 понесла витрати на поховання у розмірі 20100 грн. (а.с.7).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач згідно договору про зміну набувача в договорі довічного утримання зобов?язалася компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, а позивачем надано докази понесеннятаких витрат, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування витрат на витрат на поховання у розмірі 22991 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.31).

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 274, 275, 279, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на поховання у розмірі 22991 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 ;

Текст рішення складено 19.04.2024 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний