Справа № 308/7611/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Жук Лариса Борисівні, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Жук Лариса Борисівні, звернулася до суд із заявою, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її двома малолітніми дітьми її онуками мешкають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , одноосібною власницею якого є заявниці. Під час спільного проживання вона постійно підіймає на неї та на власних дітей руку, висловлювалася нецензурною лайкою, завдавала їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Зловживання спиртними напоями та постійні побиття з боку кривдниці стали підставою для застосування та вручення термінового заборонного припису, втім вона все рівно не залишає її у спокої, весь час її тероризує морально і фізично.

Вказує, що на її заяви до поліції відносно кривдниці складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та два термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №220758 від 15.03.2023 та серії АА №221633 від 22.11.2023. Але, незважаючи на ці обставини та ігноруючи не тільки її, а й проявляючи зневагу до держави та суду, оскільки існують адміністративні провадження до кривдниці, а саме: постанова суду від 07.02.2024 у справі №308/295/24, постанова суду від 10.04.2024 у справі №308/5104/24, вона й надалі чинить насилля щодо неї.

Заявниця вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї необхідно до кривдниці застосувати обмежувальний припис у вигляді: заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступне тимчасове обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Представник заявниці у судовому засіданні вимоги поданої заяви про видачу обмежувального припису підтримала повністю та просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомлено.

Заслухавши представника заявниці, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: донька ОСОБА_3 , 1977 року народження; онуки ОСОБА_4 , 2010 року народження, та ОСОБА_5 , 2014 року народження, що підтверджується довідкою від 29.04.2024 №1206, виданою Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2024 (справа №308/5830-14) ухвалено стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08.05.2014 і до їх повноліття, а також стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 08.05.2014 і до досягнення ним 23-річного віку або закінчення навчання.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2024 (справа №308/295/24) ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 22.11.2023, о 17.00 год., вона умисно висловлювала погрози (образи) в торсону своєї матері ОСОБА_2 , що проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила психологічне насильство.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2024 (справа №308/5104/24) ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 15.03.2024, о 20.10 год., вона, за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , в ході якого ображала її нецензурною лайкою, принижуючи її честь та гідність.

Щодо ОСОБА_3 складено два термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №220758 від 15.03.2023 та серії АА №221633 від 22.11.2023.

За твердженням заявниці, незважаючи на наведені обставини, ОСОБА_3 й надалі чинить насилля щодо неї.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які мають спільну дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця посилається на те, що ОСОБА_3 підіймає на неї та на власних дітей руку, висловлювалася нецензурною лайкою, завдавала їй тілесних ушкоджень, зловживання спиртними напоями та постійні побиття з її боку стали підставою для застосування та вручення термінового заборонного припису.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені ОСОБА_2 у заяві обставини, дії ОСОБА_3 по відношенню до заявниці є проявом психологічного насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

З матеріалів справи вбачається, що заявниця є постраждалою від дій заінтересованої особи ОСОБА_3 , що мають ознаки домашнього насильства.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Жук Лариса Борисівні, де заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити таке тимчасове обмеження:

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов