ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/11012/23

провадження № 22-ц/4809/605/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2024 року (суддя Кулінка Л.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики від 15 травня 2015 року в сумі 20000 доларів США.

17.01.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а саме: на нежитлову будівлю загальною площею 35,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 040, номер запису про речове право 47281440; земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0024, загальною площею 0,0057 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101, номер запису про речове право 47281584; житловий будинок загальною площею 199,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 1, номер запису про речове право 207927.

Заява мотивована тим, що можливість виконання в майбутньому рішення суду у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності чи відсутності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості. Відтак, у разі задоволення позову про стягнення грошових коштів, відповідач матиме безумовну можливість виконати рішення суду за умови наявності в нього нерухомого майна. Вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення справи по суті, а спрямоване лише на убезпечення позивача від недобросовісної поведінки відповідача до набранням рішенням суду законної сили.

З цих підстав, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Кіровського районного суду и. Кіровограда від 22 січня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана із необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову про стягнення заборгованості з відповідача за договором позики в розмірі 20 000 доларів США, вказав, що інформації про майновий стан відповідача немає, впевненість у платоспроможності останнього відсутня, тому задля ухилення від виконання рішення суду можуть бути вчиненні дії спрямовані на відлучення належного йому майна, що може утруднути виконання рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, дійшов висновку про те, що позивач не надав доказів того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи ускладнення його виконання, не надав доказів реальних намірів відповідача на відчуження нерухомого майна, а також не надав відомостей щодо вартості нерухомого майна, яке належить відповідачу.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не врахував, що підлягає встановленню не достовірність існування обставин відчуження належного відповідачу майна, а ймовірність такого відчуження, що у майбутньому може унеможливити виконання судового рішення про задоволення позову, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить позивач застосувати, є співмірними із заявленими позовними вимогами та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечить баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно без обмеження в праві користування, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а саме:

-нежитлову будівлю загальною площею 35,9 кв.м, що розташована за адресою проїзд АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 040, номер запису про речове право 47281440;

-земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0024, загальною площею 0,0057 га, що розташована за адресою проїзд АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101, номер запису про речове право 47281584;

-житловий будинок загальною площею 199,3 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 1, номер запису про речове право 207927.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30.04.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич