САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1361/24
Провадження №2-з/726/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

27.05.2024 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійним у якій позивачка просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3243/2023/3611754 від 18.01.2023, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо автомобіля марки BMW, моделі 328і, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1997 куб.см., номер шасі (VIN) НОМЕР_1 . Крім того, позивачка просить суд відновити становище, що існувало до укладення договору купівлі-продажу № 3243/2023/3611754 від 18.01.2023, шляхом поновлення реєстрації права власності на спірний автомобіль за попереднім власником ОСОБА_2 .

Разом із позовом позивачка ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить суд накласти арешт на автомобіль марки BMW, моделі 328і, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1997 см3, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що вчиняючи оскаржуваний правочин відповідач ОСОБА_2 діяв недобросовісно та переслідував мету зберегти у своєму володінні спільне сумісне майно подружжя і унеможливити звернення стягнення на це майно в рахунок виконання судових рішень на користь позивачки. Зазначає, що відчуженню автомобілів передувала спроба одного із подружжя припинити шлюбні відносини, та два автомобілі було відчужено без згоди ОСОБА_1 родичам першої лінії споріднення, а саме на користь батька та матері ОСОБА_2 .

Вважає, що наявні ризики повторення фактів зловживання правом в ході судового процесу, оскільки автомобіль може бути проданий повторно іншій особі, що утруднить виконання судового рішення та звернення стягнення на майно. Просить врахувати і те, що арешт не позбавляє можливості вільно користуватися майном.

Вказана вище позовна заява, разом із заявою про забезпечення позову передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. 27.05.2024 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви про забезпечення позову, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Так, позивачка вказує про те, що у період перебування у шлюбі, однак після повідомлення ОСОБА_2 про її намір розірвати шлюб, останній відчужив автомобіль марки BMW, що належав до спільного сумісного майна подружжя, на користь своєї матері ОСОБА_3 .

Крім того, 18.01.2023 ОСОБА_2 відчужив вказаний автомобіль за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 без згоди позивачки, що було предметом доказування при вирішенні цивільної справи про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у зв`язку із відчуженням вказаного майна та підтверджено рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 27.02.2024.

Позивач наголошує, що у зв`язку із недобросовісною поведінкою відповідачів, існує ризик того, що відповідач може у подальшому відчужити автомобіль на користь інших осіб, що унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення її позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а також визнання права власності на майно за попереднім власником.

Таким чином метою забезпечення позову, у даному випадку, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення позову в даному конкретному випадку, судом встановлено та заявником (позивачем) надано належні та допустимі доказів того, що такий вид забезпечення позову співмірний із заявленими позовними вимогами.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Беручи до уваги, що вказане майно автомобіль марки BMW, моделі 328і, перебуває у власності ОСОБА_3 (матері ОСОБА_2 ), яка наділена правом розпоряджатись ним, в тому числі, відчужити його на користь третіх осіб, доходжу висновку про існування можливості зловживання відповідачем своїми правами щодо рухомого майна.

У разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза, що відповідач може відчужити автомобіль, що унеможливить виконання рішення у цій справі і відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів позивачки чи може спричинити необхідність залучення інших сторін у справі.

Натомість обраний захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане майно, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявницею обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а тому вид забезпечення позову, який просить застосувати заявниця відповідає суті, цілям та предмету позову.

Крім того, забезпечення позову, шляхом накладення арешту до ухвалення рішення у справі має тимчасовий характер та сприятиме уникненню можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, а також забезпечить можливість подальшого виконання рішення суду у справі.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки вжиття такого заходу не відповідатиме принципу збалансованості інтересів сторін. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійним, у справі № 726/1361/24, накласти арешт на рухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: автомобіль марки BMW, моделі 328і, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1997 куб.см., номер шасі (VIN) НОМЕР_1 .

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя С. А. Асташев