УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 712/3756/23

провадження № 61-5033ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , встановлений заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2017 року у справі № 712/9401/17, з 5 000,00 грн до 2 500,00 грн у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов, в якому просила змінити розмір аліментів, визначених рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/9401/17, на утримання сина ОСОБА_4 шляхом їх збільшення і стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 16 495,00 грн щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, починаючи з дати подачі зустрічного позову і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом у розмірі 10 000,00 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року залишено без змін.

Додатковою постановою Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

06 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду, через засоби поштового зв`язку, касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

У позовах про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік (пункт 6 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову за первісним позовом у справі № 712/3756/23 становить 30 000 грн (2 500 грн (сума на яку зменшуються платежі) х 12 місяців), ціна позову за зустрічним позовом становить 137 940 грн (11 495 грн (сума на яку збільшуються платежі) х 12).

Отже ціна позову у справі становить 167 940 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн).

Предметом зустрічного позову є вимоги про збільшення розміру аліментів.

Судові рішення оскаржуються ОСОБА_1 в частині вирішення зустрічного позову.

Враховуючи зазначене вище, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року, постанова Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та додаткова постанова Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки ОСОБА_1 у касаційній скарзі не доведено факту існування суперечності висновків судів відносно судової практики Верховного Суду з цього питання. Доводи заявниці полягають у її незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань.

Також, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявниці з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не навела інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко