Справа № 570/1569/24
Номер провадження 2-з/570/9/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р.

Рівненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань: Іллюк С.Р..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

01.05.2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями до провадження судді Гнатущенко Ю.В. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В той же час, 01.05.2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями до провадження судді Гнатущенко Ю.В. надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, у своїй заяві ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість згідно з договором позики від 28.12.2021 року, на забезпечення виконання якого укладений договір іпотеки від 28.12.2021.

19.10.2022 позивач ОСОБА_1 реалізував своє право іпотекодержателя та зареєстрував право власності на предмет іпотеки.

В подальшому рішенням Рівненського районного суду Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В. від 18.10.2023 року у справі №570/1951/23, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньов Володимир Олександрович про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації - задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 28.12.2021 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковським Андрієм Івановичем, зареєстровано в реєстрі №4071. Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О. щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 65202940 від 21.10.2022 р., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:018:0170.

Рішення суду набрало законної сили 28.03.2024 року.

На даний час позивач звертається до суду за стягненням заборгованості за договором позики від 28.12.2021 року та одночасно із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки, яке за скасованим договом іпотеки від 28.12.2021 року, перейшло назад у власність останньої.

З рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18.10.2023 року вбачається, що судом встановлено те, що «…оспорюваний правочин був укладений між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка на момент укладення цього правочину, мала невиконані боргові зобов`язання перед позивачем ( ОСОБА_3 ).

Отже, уклавши оспорюваний договір іпотеки, відповідачі тим самим, створили переваги одного кредитора перед іншим, що очевидно нерозумно та відбувається всупереч принципу добросовісності.

За таких обставин, суд доходить висновку про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки у зв`язку з його фраудаторністю…».

Таким чином суддею Гнатущенко Ю.В. у рішенні від 18.10.2023 року вставлено обставини, які мають значення для вирішення даної справи,а відтак і створювати сумніви в неупередженості судді під час ухвалення відповідного рішення.

Крім того, 21.04.2023 року ухвалою судді ОСОБА_4 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:018:0170, що на праві власності належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до набрання рішенням суду у даній цивільній справі законної сили.

На даний час заходи забезпечення позову не скасовано.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщоє інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, гарантоване статтею 6 § 1 право на справедливий судовий розгляд вимагає, аби будь-яка справа розглядалась встановленим законом «незалежним і безстороннім судом». Між поняттями незалежності і об`єктивної безсторонності існує тісний зв`язок. Тому питання їх дотримання Суд часто розглядає сукупно (Findlay проти Сполученого Королівства, § 73).

Стаття 6 § 1 вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93).

У рамках суб`єктивного підходу Суд завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 119; Hauschildt проти Данії, § 47).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 року визначають та встановлюють стандарти етичної поведінки суддів. Так, у ст. 2 зазначених Принципів визначено, що суддя підлягає відводу у випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною у його рішенні у справі "Індра проти Словакії" від 01 лютого 2005 року, суддю можна підозрювати в упередженості, якщо він уже слухав справу щодо однієї і тієї самої особи, хоч і в іншій юрисдикції.

На підставі викладеного, з метою уникнення звинувачень у необ`єктивності, упередженості, заінтересованості у результаті розгляду даної справи, керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Задовольнити самовідвід судді Гнатущенко Ю.В. у цивільній справі №570/1569/24, номер провадження № 2-з/570/9/2024.

Повернути дану справу до канцелярії суду для вирішення питання щодо подальшого її автоматизованого розподілу, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Гнатущенко Ю.В.