Провадження № 2/175/2203/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретареві Радонському М.М.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

У жовтні 2023 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року матеріали позовної заяви були направлені за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

24 листопада 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Згідно протоколу про автоматизований розподіл судових справ між суддями позовну заяву було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

В позовних вимогах позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» (Код ) суму заборгованості в розмірі 368 739,01 грн. та судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank».

24.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.12.2017 року.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати й умови.

На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором станом на 03.07.2023 року становить 368 739,01 грн.

Тому позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Відповідач позовні вимоги не визнає, про що надав до суду відзив, в якому свою позицію обґрунтовує наступним чином.

Вважає, що між сторонами не укладався кредитний договір у відповідності вимог ЦК України, а лише укладена анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 24.12.2017 року, відповідно до змісту якої, відсутні умови надання Відповідачу 200 000,00 грн., а також відсутні будь які штрафні санкції, за несвоєчасне повернення вказаної суми.

2 Звертає увагу суду, що наданий Позивачем розрахунок не є належним доказом, який підтверджує заборгованість Відповідача, оскільки, він не відображає розмір грошових кошти, які Відповідач витратив та які він поклав на картковий рахунок.

На думку відповідача він відображає проценту ставку пені за порушення строків розрахунків, яка становить 37,2 % (тридцять сім тисяч цілих дві десятих) з 01.11.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Також зазначає, що як вказує Позивач, Відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн., а наразі Позивач має намір стягнути грошові кошти в розмірі 368 739,01 грн., тобто значно вище, а ніж було нібито встановлено самим Позивачем. Таким чином, вважає, що Позивач в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт.

При цьому, Позивач нараховуючи надмірні відсотки, штрафи, комісії, списував кошти, які Відповідач сплачував по картці, внаслідок чого і утворилась сума у розмірі 368 739,01 гривні, які Позивач помилково вважає тілом кредиту.

Відповідач вертає увагу суду, що сума у розмірі 368 739,01 грн. жодним чином не може вважатися тілом кредиту, оскільки Відповідач отримав 200 000, 00 грн. кредитного ліміту.

Акцентує увагу, що Відповідач повернув тіло кредиту, оскільки ним за весь час було сплачено на користь Позивача 813 957,38 грн. Однак, нараховувати будь-які проценти, штрафні санкції Позивач не мав жодних правових підстав.

Крім того, як вбачається з розрахунку Позивача, заборгованість у розмірі 368 739,01 грн., утворилась внаслідок нарахування процентів, які Позивач не мав право нараховувати. Такі дії Позивача свідчать про його недобросовісність, та про приховування дійсних обставин справи.

Зазначає, що Позивачем не надано умови і правила надання банківських послуг, таблицю обчислення вартості кредиту, та паспорт споживчого кредиту, який підписаний Відповідачем особисто, або електронним цифровим підписом.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Стверджує, що в анкеті-заяві від 24.12.2017 року процентна ставка не зазначена. Також, у даній заяві яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, означені висновку містяться у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також додає, що крім того до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms/.) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28.02.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Таким чином кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Позивач, ознайомившись із відзивом на позовну заяву надав до суду відповідь на відзив в якому зазначив наступне.

Фактом підтвердження того, що позивач звертався до банку є укладання анкети-заяви та ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредити та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та діють на момент підписання договору, а також отримав їх примірники у мобільному додатку.

Підписанням анкети-заяви, відповідач підтвердив, що розуміє умови та правила та факт того, що договір є обов`язковим до виконання.

Підтвердження підписання договору є використання електронного підпису, який передбачений законодавством, одноразового ідентифікатору визначеного ЗУ «про електрону комерцію».

Генерація ключової пари здійснюється за допомогою смартфону Клієнта на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації Клієнта з використанням смартфону клієнта.

Перевірка електронного підпису та аутентифікація Клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів Банку. В разі негативного результату банк відмовляє в прийому електронного документа.

У анкеті заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Позивач зазначає, що оскільки «Монобанк» - це мобільний додаток, то приєднання до умов банку неможливо без волевиявлення клієнта та виконання певних дій, які мають свою послідовність, а саме, що без підтвердження попередньої дії неможливо виконати наступну дію, зокрема при проходженні реєстрації, підписання договорів та отримання кредитних коштів.

Щодо розрахунку заборгованості відповідача позивач зазначив те, що Банк надає у якості додатків до відповіді на відзив виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) Боржника.

Вищевказані виписки підтверджують отримання, користування кредитом Боржником, а також те, що після отримання банківської картки Боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти.

Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки.

Відповідно до пункту 9 Анкети-заяви зазначається, що усе листування щодо цього Договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

Згідно з приписами пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки з особових рахунків клієнтів є належним доказом заборгованості Боржника.

Вищевказане позивач обґрунтовує посилаючись на позицію Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, провадження №61-3689св21, аналіз норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вмішують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, на думку позивача, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку відповідача.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт Боржника складає 200 000,00 грн. Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг підписанням договору Боржник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) баланс складає (мінус) - 168 739,01 грн. Тобто, на думку позивача, заборгованість складає 368 739,01 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 200 000,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 168 739,01 грн.

Позивач зауважує, що овердрафт - (мінус) 168 739.01 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Позивач стверджує, що всі поповнення використовувались відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив в якому позовні вимоги не підтримує та додатково зазначає наступне.

В анкеті-заяві від 24.12.2017 року Відповідач звернувся до Позивача для відкриття поточного рахунку, проте встановлення кредитного ліміту згідно анкети-заяви відсутнє, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, в анкеті-заяві, яка підписана, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Звертає увагу суду, що Відповідач за весь час сплатив на користь Позивача 813 957,38 грн. Таким чином, оскільки Відповідач не погоджував сплату відсотків за користування кредитними коштами за анкетою-заявою від 24.12.2017 року, то Позивач неправомірно та безпідставно списував внесених на погашення коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Натомість, сума, яка сплачена Відповідачем має бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту.

Доказів погодження між сторонами сплати відсотків за користування кредитом, їх розміру, відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, або підстав нарахування відсотків Позивачем не надано ні в письмовому, ні в електронному вигляді, крім того, не надано доказів укладення між сторонами додаткових кредитних договорів на купівлю товарів у розстрочку, стягненню підлягають лише фактично отримані позичальником кошти, які останнім повернуті.

Таким чином, на думку відповідача, з огляду на суму, яку Відповідач сплатив на користь Позивача, реальна заборгованість за тілом кредиту відсутня.

Також, зазначає, що відповідно до виписки Позивача, які містяться в матеріалах даної справи вбачається, що сума в розмірі 368 739,01 грн. в дійсності не відповідає заборгованості саме за тілом кредиту, оскільки включає в себе і саму заборгованість за відсотками, які нараховувались на суму кредиту та штучно збільшували розмір кредитного ліміту та суму заборгованості.

Отже, розмір кредитного ліміту збільшувався за рахунок списання відсотків, нарахування яких здійснювалося на суму фактично наданої Відповідачу позики та розміру відсотків за попередній місяць. Тобто, Позивачем самостійно збільшено розмір заборгованості, оскільки при ліміті в 200 000,00 грн. (яке є тілом кредиту), наразі Позивач намагається стягнути з Відповідача грошові кошти в розмірі 368 739,01 грн. При цьому, Відповідачем вносились грошові кошти на погашення заборгованості.

Додатково, відповідач зауважує суду, що надана позивачем виписка про рух коштів по картці є неналежний та не допустимий, оскільки фактично даний доказ залежить від волевиявлення Позивача та Позивач самостійно генерує вказану виписку.

У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно клопотання просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.12.2017 року. На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 200 000,00 грн.

На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором станом на 03.07.2023 року становить 368 739,01 грн.

Відповідач заперечує свою заборгованість з огляду на те, що умови анкети-заяви не містили усіх умов кредитного договору, зокрема, реальної суми кредиту та відсоткової ставки, а тому не були зрозумілі позивачу.

Також, зазначив, що ним постійно сплачувались кошти на картковий рахунок, які значно перевищують заборгованість, яку нарахував йому позивач, а тому вважає, що кредитні заборгованості були сплаченні належним чином.

Щодо стверджень відповідача, що між сторонами не укладався кредитний договір у відповідності вимог ЦК України, а лише укладена анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 24.12.2017 року, відповідно до змісту якої, відсутні умови надання Відповідачу 200 000,00 грн., а також відсутні будь які штрафні санкції, за несвоєчасне повернення вказаної суми, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Фактом підтвердження того, що позивач звертався до банку є укладання анкети-заяви та ознайомлення із умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредити та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та діють на момент підписання договору, а також отримав їх примірники у мобільному додатку.

Підписанням анкети-заяви, відповідач підтвердив, що розуміє умови та правила та факт того, що договір є обов`язковим до виконання.

Підтвердження підписання договору є використання електронного підпису, який передбачений законодавством, одноразового ідентифікатору визначеного ЗУ «про електрону комерцію».

Генерація ключової пари здійснюється за допомогою смартфону Клієнта на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації Клієнта з використанням смартфону клієнта.

Перевірка електронного підпису та аутентифікація Клієнта здійснюється з використанням програмно-технічних засобів Банку. В разі негативного результату банк відмовляє в прийому електронного документа.

У анкеті заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Позивач зазначає, що оскільки «Монобанк» - це мобільний додаток, то приєднання до умов банку неможливо без волевиявлення клієнта та виконання певних дій, які мають свою послідовність, а саме, що без підтвердження попередньої дії неможливо виконати наступну дію, зокрема при проходженні реєстрації, підписання договорів та отримання кредитних коштів.

У зазначеній заяві-анкеті на отримання кредиту наявні дані ОСОБА_1 , його прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Як вбачається із справи, у заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті АТ «Універсал Банк».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Аналогічна думка також зазначена у Постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №623/2936/19.

Щодо стверджень відповідача, що наданий Позивачем розрахунок не є належним доказом, який підтверджує заборгованість Відповідача, оскільки, він не відображає розмір грошових кошти, які Відповідач витратив та які він поклав на картковий рахунок, то слід вказати наступне.

виписки підтверджують отримання, користування кредитом Боржником, а також те, що після отримання банківської картки Боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти.

Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки.

Відповідно до пункту 9 Анкети-заяви зазначається, що усе листування щодо цього Договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

Згідно з приписами пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки з особових рахунків клієнтів є належним доказом заборгованості Боржника.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов?язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Також вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, провадження №61-9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

Також, з позиції Відповідача, він отримав кредитний ліміт у розмірі 200 000,00 грн., а наразі Позивач має намір стягнути грошові кошти в розмірі 368 739,01 грн., тобто значно вище, а ніж було нібито встановлено самим Позивачем. Таким чином, вважає, що Позивач в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт. Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг підписанням договору Боржник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Відповідно до пункту 5.20 розділу 2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту.

У зв?язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Процентна ставка (поточна) - Базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 року 3,1 % в місяць (37,2 %). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 року 6,2 % у місяць ( 74,4%). Тобто у випадку коли Боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,2% в місяць (38,4% річних) з 01.09.2020 року 3,1 % в місяць (37,2 %).

У випадку коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 року 6,2 % у місяць ( 74,4%).

Відповідно до пункту п. 5.13 «5. Надання на обслуговування кредиту» розділу 2 Умов погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку:

- у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

- у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

- у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором.

У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного мінімального платежу (тобто по сплаті процентів та/або частини кредиту), погашення його грошових зобов`язань за такими щомісячними платежами відбувається згідно з строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком виникнення щомісячного платежу і включно до поточного щомісячного платежу, дотримуючись черговості погашення, вказаної у цьому пункті, стосовно кожного окремого щомісячного мінімального платежу. У випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов`язань клієнта за договором з порушенням зазначеної черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.

Відповідно до підпункту 5.22. пункту 2 розділу другого Умов у разі, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

У зв?язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 1 944 983.49 грн. За весь час користування карткою Боржником було проведено витрат по картці на суму 2 313 722.50 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 368 739.01 грн. (2 313 722.50 грн. - 1 944 983.49 грн. = 368 739.01 грн.).

Позивач стверджує, що всі поповнення використовувались відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна.

Щодо стверджень, що відповідач, при ознайомленні зі змістом анкети-заяви не отримав повної інформації про кредит та його умови, то слід зазначити, що ОСОБА_1 не заперечував факту відкриття рахунку в АТ «Універсал банк» то, при підписанні анкети-заяви, мав розуміти та ознайомився з умовами цієї анкети-заяви.

Стаття 626 ЦК України голосить, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України зазначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 640 ЦК України визначає момент укладення договору, а саме договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно вищезазначених норм можливо дійти до висновку, що ОСОБА_1 при підписуванні анкети-заяви про приєднання був ознайомленим із умовами, які в ній були прописані, а підписавши анкету-заяву погодився із її змістом.

Стосовно обов?язку Клієнта знайомитися зі змінами тарифів, умов і правил на сайті Банку, суд зауважує, що відповідно до заяви підписаної відповідачем встановлено, що умови та правила надання банківських послугу, які викладені на банківському сайті становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом Клієнта у заяві.

Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК, договір вважається вчиненою у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов?язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Щодо стверджень відповідача, що роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування та посилання на висновки постанови Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), то слід вказати наступне.

Правовідносини, між сторонами по справі №6-16цс15, на яку посилається відповідач, виникли у 2006 році за інших умов та обставин, а також зазначенні правовідносини регулювались нормативно-правовими актами інших редакцій, які діяли на час виникнення між сторонами правовідносин, а тому використання подібного висновку є недоцільними при розгляді цієї цивільної справи.

Щодо посилань відповідача на те, що він вніс на картковий рахунок суму більше ніж є заборгованість, то суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 постійно користувався кредитними коштами, які надав йому банк, а поповнення карткового рахунку відповідачем, у подальшому використовувались самим відповідачем, що підтверджується з повного дослідження наданого до суду розрахунку банку, про рух коштів по картці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів.

Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Згідно з розрахунку заборгованості станом на 03.07.2023 року за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.12.2017 року відповідач має борг перед банком у розмірі 368 739,01 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит.

З огляду на те, що відповідач прострочив погашення платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість згідно розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, встановлено на 01 січня поточного року.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» (Код ) суму заборгованості в розмірі 368 739,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк» (Код ) суму судових витрат у розмірі 5 531,09 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст рішення складено «18» квітня 2024 року