Справа № 331/503/24
Провадження № 2/314/614/2024
19.04.2024 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 331/503/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
У січні 2024 року ПАТ "Запоріжсталь" через свого представника адвоката Бузівську Н.М. звернулось до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що ОСОБА_2 працював у ПАТ "Запоріжсталь" в цеху водопостачання за професією слюсар аварійно-поновлювальних робіт, відповідно до наказу (розпорядження) № 88 про прийом на роботу від 03.01.2019. За період з 08.01.2029 по 24.01.2023 включно ОСОБА_2 надавалася відпустка в загальній кількості 126 днів при належних 120 днів відпустки. Остання щорічна відпустка булу надана відповідачеві в червні-липні 2022 року, зокрема, надано 11 календарних днів щорічної основної відпустки, з яких 5 календарних днів було надано в рахунок щорічної відпустки, а 6 в рахунок невідпрацьованої частини року. ОСОБА_2 було проведено оплату відпустки, виходячи з розрахунку його середньомісячного заробітку. 24.01.2024 відповідач звільнився з ПАТ "Запоріжсталь" за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що видано наказ (розпорядження) № 75 про припинення трудового договору. На день звільнення останнього сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки. Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки, після всіх належних відрахувань, становить 2681,46 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з листом про погашення заборгованості у добровільному порядку, однак заборгованість не погашена. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 2681,46 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2024 цивільну справу № 331/503/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.
19.02.2024, відповідно до ст. 14 ЦПК України, вказана справа передана судді Свідунович Н.М.
Ухвалою суду від 22.02.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 19.04.2024.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позов з підстав, що в ньому зазначені, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) № 88 про прийом на роботу від 03.01.2019 ОСОБА_2 з 08.01.2019 прийнятий на роботу у ПАТ "Запоріжсталь" в цех водопостачання за професією слюсар аварійно-поновлювальних робіт.
Наказом (розпорядженням) № 75 про припинення трудового договору від 24.01.2023 відповідач звільнений з ПАТ "Запоріжсталь" за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, за період з 08.01.2029 по 24.01.2023 включно ОСОБА_2 надавалася відпустка в загальній кількості 126 днів при належних 120 днів відпустки. Остання щорічна відпустка булу надана відповідачеві в період з 25.06.2022 по 07.07.2022, зокрема, надано 11 календарних днів щорічної основної відпустки, з яких 5 календарних днів було надано в рахунок щорічної відпустки, а 6 в рахунок невідпрацьованої частини року.
ОСОБА_2 було проведено оплату відпустки, виходячи з розрахунку його середньомісячного заробітку, про що свідчить розрахунковий лист за червень 2022 року.
Згідно з довідкою бюро інших нарахувань та підготовки платежів ПАТ "Запоріжсталь", при звільненні спеціалістом з організації праці було проведено коригування заробітної плати робітника, здійснено зняття надлишково нарахованих та виплачених коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки, згідно зі ст. 127 КЗпП України, а саме утримано кошти у розмірі 691,44 грн. Цією ж довідкою встановлено, що після утримання коштів борг відповідача за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки становить 2681,46 грн.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 КЗпП України, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про оплату праці" відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.
Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.
В постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 332/1433/17 висловлена правова позиція, що системне тлумачення положень статей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України "Про відпустки" дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_2 звільнився з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку, а під час звільнення відрахування за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, із суми нарахованої заробітної плати під час остаточного розрахунку, в повному обсязі не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, тому позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку.
Розмір заборгованості за дні відпустки, що були надані відповідачу в рахунок невідпрацьованої частини робочого року в сумі 2681,46 грн підтверджується розрахунком, довідкою, а також розрахунковим листом, наданими позивачем, та відповідачкем належними та допустимими доказами не спростований.
Крім того суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 22.04.2024.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович