Справа №: 128/240/20
Провадження № 2/148/45/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

за участі секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування по закону.

В С Т А Н О В И В:

28.07.2023 у провадження судді Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчука О.О. у порядку ст. 41 ЦПК України надійшла надалі уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування по закону.

18.12.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.00 год. 30.01.2024, також визнано явку сторін обов`язковою.

30.01.2024 відбувся розгляд заяви про відвід судді, яку було визнано необґрунтованою та вказану заяву передано до розгляду іншому складу суду. У призначене судове засідання на 30.01.2024 сторони не прибули.

05.02.2024 суддею іншого складу Тульчинського районного суду Вінницької області розглянуто заяву про відвід головуючого по справі та заяву залишено без задоволення.

12.02.2024 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 06.03.2024.

06.03.2024 відкладено розгляд справи у зв`язку тим, що позивачка не бажає розгляду справи у її відсутності (надсилає до суду відповідні заяви та клопотання), сама у призначені судові засідання не з`являється, доказів поважності причин неявки не надає. Та цією ухвалою, оскільки явка сторін по справі була визнана обов`язковою, неявка позивачки та відповідача визнані зловживанням процесуальними правами. Справу відкладено до 16.04.2024.

У судове засідання призначене на 16.04.2024 учасники справи не прибули.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П., у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.121 Т.5) заяв та клопотань по суті справи від останнього не надходили, причини неявки не повідомив.

Від відповідачки ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з похилим віком та незадовільним станом здоров`я. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.144 Т.5).

Від відповідача ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з тим, що він є інвалідом першої групи «Б» та не може бути присутнім у судових засіданнях. У задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.182-183 Т.5). На підтвердження надав копію довідки до акту огляду СМЕК, відповідно до якої ОСОБА_2 встановлена інвалідність першої групи «Б» та у висновку зазначено, що останній потребує постійної сторонньої допомоги з 23.01.2023.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 повторно не прибула будучи належним чином повідомленою, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про дату, час та місце розгляду справи (а.с.118 Т.5). Клопотань або заяв про розгляд справи у її відсутність не надала. Неодноразово подавала до суду заяви та клопотання про виключення розгляду справи за її відсутності.

Судові повістки направлялися позивачці за адресою зазначеною в заяві позивача від 31.05.2022 про зміну адреси листування, а саме: АДРЕСА_1 . (а.с. 244 Т.2) Інших заяв з приводу зміни адреси для листування, позивач суду не надала.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

12.04.2024 від позивачки надійшло клопотання від 02.04.2024 (а.с.179-181 Т.5) про скасування ухвали від 06.03.2024 де знову посилається на хворобливий стан здоров`я та надає копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.02.2020 року, яка судом вже розцінювалась (ухвала суду від 16.10.2023), як така що не є доказом на підтвердження неможливості прибути до суду, оскільки у тексті виписки чітко не зазначено про те, що ОСОБА_1 потребує стороннього нагляду чи перебуває на стаціонарному лікуванні, а зазначено лише перелік хвороб, які наявні у позивачки. На підтвердження свого хворобливого стану надала акт (а.с.181 Т.5) із якого неможливо встановити ким він складений та ким підписаний, а тому як доказ не може бути узятий до уваги. Також суд зауважує, що позивачка не була позбавлена можливості ініціювати питання про розгляд справи відповідно до ст. 212 ЦПК України, або направити свого представника до суду. А тому таке клопотання не підлягає до задоволення, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частиною 5 статті 223 та п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача у судове засідання, якщо від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що характер причин повторної неявки позивача в судове засідання не повинен враховуватись судом при застосуванні такого процесуального наслідку як залишення заяви без розгляду, мотивувавши це тим, що системний аналіз норм ЦПК України, зокрема ч. 1 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. А тому, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи за його відсутності. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у разі повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічна позиція Верховного Суду викладена у постановах: від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13, від 6 червня 2019 року по справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року по справі № 295/19734/13-ц, від 7 жовтня 2019 року по справі № 612/403/16-ц, від 24 лютого 2020 року по справі № 714/806/19, від 27 березня 2020 року по справі № 522/22303/14-ц, від 7 грудня 2020 року по справі № 686/31597/19, від 31 серпня 2021 року по справі № 570/5535/17, від 21 вересня 2020 року по справі №658/1141/18 та ряду інших.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Trukh v. Ukraine, №50966/99 від 14.10.2003; Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, №8371/02 від 26.04.2007).

У зв`язку з чим, суд вбачає, що повторна неявка позивачки у судове засідання є зловживанням нею своїми процесуальними правами, які передбачені чинним законодавством, що призводить до зволікання розгляду даної справи протягом розумного строку з огляду на те, що позов позивачкою подано 29.01.2020 року після чого позивачкою заявлено чисельні відводи суддям Вінницького районного суду Вінницької області, Немирівського районного суду Вінницької області, Липовецького районного суду Вінницької області та Тульчинського районного суду Вінницької області (Т.1 а.с.19-23, 40-43, 123-128, 184-187; Т.2 а.с.1-3, 205-206, 207; Т.3 207-209, 247, Т.4 а.с.16, 146-150). При зазначеній оцінці дій позивачки суд також враховує те, що при надходженні справи до суду 29.01.2020 призначення справи до судового розгляду виявилось можливим лише 18.12.2023 тобто майже через чотири роки та у жодне з призначених судових засідань у суди перших інстанцій позивачка не з`являлась.

В матеріалах справи знаходиться безліч заяв та клопотань, які вже вирішувались попередніми судами, але із зміною складу суду при задоволенні відводів вони знову потрапляли на розгляд, що призводило до затягування, зволікання та плутанини при розгляді справи.

Наявність заяв та клопотань спрямованих на заборону суду здійснювати розгляд справи у відсутності позивачки, та застереження про розгляд справи за обов`язкової участі в справі її та відповідачів (які були судом враховані та задоволені в ухвалі від 18.12.2023); зупинення розгляду справи та інші, вказують на те, що позивач не заінтересована у вирішенні даної справи.

Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити, що позивачкою з метою підтвердження досудового вирішення спору, долучено до справи копію повторного припису відповідачці ОСОБА_3 (а.с.154 Т.1) із змісту якого вбачається, що позивачка на день подання позову до суду першої інстанції визначає строки тривалості судового процесу, а саме «тривалість судового процесу триватиме близька 5-ти років», що свідчить про цільову направленість, свідоме волевиявлення та беззаперечну мету на затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, у діях позивачки вбачаються умисні недобросовісні дії, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав, які вчиняються лише з видимістю реалізації таких прав, порушуючи свій процесуальний обов`язок встановлений ухвалою суду від 18.12.2023 про обов`язкову явку до суду, з метою перешкоджання діяльності суду з своєчасного розгляду та вирішення цивільної справи.

Отже, на думку суду, неявка в судові засідання позивачки, яка належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідно до п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПКУ, підкреслює її волевиявлення, яке свідчить про зловживанням своїми процесуальними правами, які передбачені чинним законодавством, що призводить до зволікання розгляду даної справи протягом розумного строку (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та інші проти РФ» (Sukhanovand Others v. Russia) від 07.11.2017), що надає суду підстави, в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишити позов без розгляду.

На підставі викладеного вище та керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч.1, ст. 257, 258-260 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про скасування ухвали суду від 06.03.2024 про накладення на неї штрафу, як процесуального примусу.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору державний нотаріус Липовецької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюк О.П. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування по закону, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що відповідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Дамчук