Номер провадження: 22-ц/813/1166/24
Справа № 755/5174/22
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О.І.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2023 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, яку в подальшому уточнила, про встановлення факту отримання 27.11.2014 року ОСОБА_1 2 групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що у грудні 2013 року у ОСОБА_1 було встановлено онкологічне захворювання, з приводу якого вона була прооперована в липні 2014 року в умовах онкологічного диспансеру м.Сімферополь, пройшла курс променевої терапії. Бахчисарайською районною поліклінікою АР Крим, за місцем проживання, її було направлено на медико-соціальну експертну комісію, яка встановила 2 групу інвалідності, причиною якої є загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0223648 від 27.11.2014 року. Вказана довідка скріплена гербовою печаткою України на бланку, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 липня 2012 року № 577. З 20 лютого 2014 року Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією. Враховуючи військовий стан в Україні, ризик бойових дій на території Криму та неможливість отримання належної медичної допомоги на окупованій території, ОСОБА_1 прийнято рішення про переїзд на материкову частину України до родичів. Діагноз та початок лікування нею було отримано та здійснено ще до окупації АР Крим, проте підтверджуючі документи видані вже окупаційними органами 27.11.2014 року.

Вказує, що на даний час вона не може проходити повторно усі лікувальні і медичні заходи, які починалися в 2013 році, в тому числі МСЕК, оскільки раніше вже було підтверджено її захворювання та група інвалідності і за станом здоров`я вона обмежена в таких діях.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2023 року ухвалено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гуримський Олег Віталійович, про встановлення факту отримання ОСОБА_1 2 групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року - відмовити.

Рішення суду мотивовано тим, що заявником не вказано заінтересованих осіб, не доведено, що встановлення факту отримання ОСОБА_1 II групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) та факту приналежності довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №0223648 від 27.11.2014 року неможливо в позасудовому порядку, зокрема шляхом звернення до відповідних органів. Із заяви не вбачається, що права заявника порушені, невизнані або оспорені.

Також суд зазначив, що доводи представника заявника, що заявниця відходить із зворотної вимоги, встановити спочатку юридичний факт, і після цього обирати суб`єкт до якого вона буде звертатися із рішенням суду про встановлення юридичних фактів та порядок реалізації своїх прав, не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заявниця звернулася до суду не задля установлення факту інвалідності, а просила суд встановити юридичний факт вже отриманої інвалідності та приналежності заявниці правовстановлюючого документа - довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісії № 0223648 від 27.11.2014 року.

Вказує, що на те, що статтею 318 ЦПК України, не встановлено обов`язок заявника вказувати перелік заінтересованих осіб.

Рух справи

06.03.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Пузанова Л.В. - головуючий суддя, судді: Ігнатенко П.Я., Орловська Н.В.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 27.03.2023 року відкрив апеляційне провадження та ухвалою від 21.04.2023 року призначив справу до розгляду.

Рішенням № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року Вища рада правосуддя достроково закінчила відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду, зокрема суддів Пузанової Л.В., Ігнатенко П.Я., Орловської Н.В.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023, 21.06.2023 та 18.12.2023 року в даній справі визначено склад колегії суддів: Карташов О.Ю. - головуючий суддя, судді: Коновалова В.А., Лозко Ю.П.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

ОСОБА_1 та її представник Гуримський О.В. у судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі № 695/867/17 (провадження №61-9917св18) міститься висновок про те, що «у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають визнанню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із визнанням обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються визнанням обставин. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про визнання певної обставини, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи.

Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи.

За таких обставин, висновок місцевого суду про те, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки до участі у справі заявником не залучено заінтересованих осіб, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Також, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що заявниця не вказала мету, для якої необхідно встановити факт отриманої нею II групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання) тобто, чи залежить від встановлення зазначеного факту виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці.

Згідно п. 6 ч. 1ст.315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Проте, довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 0223648 від 27.11.2014 року, сама по собі, не є правовстановлюючим документом.

Крім того, є правильним висновок суду, що заявником не доведено, що встановлення зазначених фактів неможливо в позасудовому порядку, зокрема шляхом звернення до відповідних органів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки такі висновки відповідають фактичним обставинам та вірно застосованим нормам процесуального права, що регулюють заявлені правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко