Справа № 350/1017/23
Номер провадження 2-о/350/9/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
присяжних Депутовича І.І., Бурак О.М.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Калинія Ю.М.,
представника ОСОБА_2 адвоката Ошуста С.Є.,
представника Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Майбороди Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки і піклування Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна-
У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с.Слобода Рівнянська Калуського району Івано-Франківської області недієздатною та призначити його опікуном останньої.
В заяві ОСОБА_1 зіслався на те, що він є онуком ОСОБА_2 , яка проживає разом з ним та хворіє психічною недугою. Внаслідок цієї хвороби ОСОБА_2 не може самостійно приймати рішення, її поведінка є агресивною, а мислення неадекватним. З метою забезпечення її особистих немайнових та майнових інтересів, її необхідно визнати недієздатною та призначити опікуна.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просив задоволити заяву та пояснив суду, що разом з бабусею ОСОБА_2 в одному будинку проживає її син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 та він, заявник. Також в будинку прописаний його старший брат ОСОБА_5 , який фактично проживає у м.Івано-Франківську. Призначення його опікуном зумовлено необхідністю отримувати бабусину пенсію та робити інші офіційні речі, які він хотів би вчиняти. Які саме офіційні дії окрім отримання пенсії хотів би вчиняти від імені ОСОБА_2 , пояснити не може. Бабуся не може видати довіреність на отримання пенсії тому, що вона є недієздатною, хоч з таким питання до нотаріуса ніхто не звертався.
Вважає, що син ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не може отримувати пенсію за свою маму та доглядати за нею, оскільки він офіційно працевлаштованийта працює водієм вантажного автомобіля, а крім того він лікується і не бажає брати на себе обов`язки опікуна.
Невістка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 також працює і не може та не бажає опікуватися свекрухою.
Старший брат ОСОБА_8 хоч і зареєстрований в будинку бабусі, однак фактично мешкає у м.Івано-Франківську, тому також не може опікуватися бабусею. Крім цього, буквально вчора його старшого брата ОСОБА_9 мобілізували, тому бабуся, отримавши таку звістку сильно засмутилася та плаче, через що і не змогла прибути в судове засідання.
Отже у зв`язку з тим, що є необхідність отримувати бабусину пенсію, адже вона має проблеми з пам`яттю, тобто не пам`ятає імена та має мінливий настрій, їй слід призначити опікуна, а таким опікуном призначити його.
Представник заявника - адвокат Калиній Ю.М. в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та просив задоволити заяву, оскільки для цього є всі правові підстави.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви щодо визнання ОСОБА_2 недієздатною. У разі визнання ОСОБА_2 недієзданою опікуном слід призначити заявника ОСОБА_1 . Інших осіб, які б могли виконувати функцію опікуна ОСОБА_2 , орган опіки та піклування не встановлював, оскільки не має таких повноважень. Заявник ОСОБА_1 один звернувся до Рожнятівської селищної ради із заявою про призначення опікуна ОСОБА_2 , тому тільки його звернення вирішувалося органом опіки та піклування.
ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, її представник адвокат Ошуст С.Є просив заяву задоволити, визнати її недієздатною, а опікуном призначити онука ОСОБА_1 .
Вислухавши учасників справи та вивчивши її матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 .
Довідкою про склад сім`ї від 16.06.2023 підтверджено, що ОСОБА_2 проживає разом із онуком - заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими членами сім`ї, якими є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.10).
Відповідно до довідки від 27.06.2023 № 132 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не знаходиться на диспансерному (амбулаторному) нагляді в психоневрологічному кабінеті райлікарні, за допомогою зверталася в 2019, 2023 з діагнозом F-03.2. (а.с.9).
Висновком судово-психіатричного експерта №385/2023 від 02.11.2023 підтверджено, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом судинною (мультиінфарктною) деменцією, згідно МКХ-10, F01.1. ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Питання її присутності в судовому засіданні виходить за межі компетенції судово-психіатричного експерта ( а.с.33-35 ).
Отже, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта №385/2023 від 02.11.2023, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявна правова підстава для визнання її недієздатною.
Вирішуючи питання про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 , суд прийшов до такого висновку.
Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до вимог ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.
Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність обгрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).
Серед інших осіб, які не можуть бути опікунами, є особи інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню (п.3.2 Правил).
Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна(піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки (п.3.3 Правил опіки та піклування).
Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі.
11.04.2024 на адресу суду надійшов лист 284/03-30/08 селищного голови Рожнятівської селищної ради, з якого вбачається що до Опікунської ради надійшла тільки одна заява від ОСОБА_1 , щодо опіки над його бабусею ОСОБА_2 . Представниками Опікунської ради було обстежено заявника і підопічну та надано висновок Опікунської ради про те, що керуючись ст.ст.55, 56, 60, 60 Цивільного кодексу України, актом обстеження, а також враховуючи рекомендації членів Опікунської ради від 03.07.2023, з метою створення належних умов для реалізації прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_2 , вважати за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном, при умові визнання першої недієздатною у судовому порядку (а.с.54).
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
До матеріалів справи долучено висновок Опікунської ради при виконавчому комітеті Рожнятівської селищної ради про можливість виконувати обов`язки опікуна громадянином ОСОБА_1 жителем с.Слобода Рівнянська щодо його бабусі ОСОБА_2 , в якому також зазначено про те, що орган опіки та піклування погоджується на призначення заявника опікуном у разі ухвалення судом рішення про визнання особи недієздатною (а.с.51).
Однак висновок від 04.07.2023 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість та бажання заявника бути опікуном.
Тобто, об`єктивних підстав призначення недієздатній ОСОБА_2 опікуна в особі заявника у зазначеному висновку не міститься.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме її інтересам.
Отже, висновок від 04.07.2023 органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування органом опіки та піклування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_2 .
Крім того, суду не надано доказів та не зазначено у висновку органу опіки і піклування про створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення ним її доглядом та лікуванням.
Навпаки, з висновку судово-психіатричного експерта № 385/2023 вбачається, що догляд та лікування ОСОБА_2 здійснює її син ОСОБА_3 , оскільки син, а не заявник супроводжував ОСОБА_2 в експертну установу для проведення експертизи (а.с.38).
При цьому, суд звертає увагу, що в силу норм, передбачених ст.172 Сімейного кодексу України на ОСОБА_3 як сина, який проживає із своєю матір`ю ОСОБА_2 , законодавство покладає обов`язок піклуватися про свою матір.
Твердження заявника ОСОБА_1 , про те, що його батько ОСОБА_3 не може отримувати пенсію за свою маму та доглядати за нею, оскільки останній офіційно працевлаштований водієм вантажного автомобіля, не заслуговують на увагу, адже правила здійснення опіки не перешкоджають особі, яка здійснює обов`язки опікуна, отримувати пенсії недієздатної особи та бути офіційно працевлаштованою.
При цьому, заявник не долучив жодних доказів на підтвердження того, що його батько має місце праці, як і не долучив доказів ні підтвердження своїх аргументів, що його батько проходить медичне лікування.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 здійснював супровід заінтересованої особи до експертної установи, суд також звертає увагу на те, що з ОСОБА_2 , окрім заявника та її сина, в одному будинку проживає також її невістка - ОСОБА_4 (а.с.10), яка в силу якщо не правових, то моральних норм, враховуючи введений в Україні воєнний стан, могла б і повинна би здійснювати опікунські функції.
Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості цих осіб виконувати опікунські обов`язки над недієздатною особою суду не надано ні заявником, ні органом опіки та піклування, який також є заінтересованою особою у цій справі.
За таких обставин, суд вважає, що реальним доглядом ОСОБА_2 займається її син ОСОБА_3 , який в силу закону зобов`язаний це здійснювати.
Як зазначив суд вище, однією з підстав за наявності якої опікуном не може бути зацікавлена особа, це коли інтереси цієї особи суперечать інтересам особи, що підлягає опіці.
Вищенаведені пояснення заявника про те, що призначення його опікуном є необхідним для виконання по суті однієї функції - отримання пенсії недієздатної особи, є нічим іншим як намаганням формально отримати статус опікуна, оскільки заявник не долучив жодного письмого доказу на підтвердження неможливості одержання ним нотаріальної довіреності від бабусі на отримання ним пенсії.
Такі дії опікуна, на переконання суду в сукупності із іншими встановленими обставинами, свідчать про намагання заявника створити штучні підстави для отримання статусу опікуна, а відтак про відсутність довірливих та доброзичливих стосунків між заявником та ОСОБА_2 , а тому призначення опікуном саме заявника не відповідатиме інтересам особи, визнаної судом недієздатною.
Враховуючи зазначене та беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що інтереси заявника ОСОБА_1 суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки, а тому в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку з її необгрунтованістю.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Керуючись ст.ст. 1-4, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 299, 300 ЦПК України, суд-
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 .
Відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною - два роки з моменту набрання ним законної сили.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.04.2024.

Головуючий:

Присяжні: