Справа № 132/806/24
Провадження № 2/132/400/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" квітня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в місті Калинівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.06.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 58356,37 гривень із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, строком до 19.06.2019 року. З яких 51872,33 грн. надано на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки №3 від 19.06.2014 року.

13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16, а 29.01.2019 року між останніми і ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» також було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 19.06.2014 року.

У порушення зазначених умов вищезазначеного Кредитного договору, відповідачка добровільно не сплатила суму заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 35864,84 гривень. Просить стягнути з відповідачки заборгованість, що становить 35864,84 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором в межах 3-х річного терміну з 20.03.2017 по 19.06.2019 року у розмірі 27235,25 грн. (основна сума кредиту (тіло) 27231,96 грн. та процентів за користування кредитом - 3,29 грн.), а також урахування індексу інфляції та 3% річних за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 8629,59 грн.

Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, при цьому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Власюк І.Т. 02.04.2024 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив застовувати наслідки спливу позовної давності, у позові ТОВ «ФК «Прайм Альянс» ло ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 19.06.2014 року - відмовити.

Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «ПраймАльянс» Дорошенко М.А. було подано відповідь навідзив. З відповіді на відзив вбачається наступне: твердження адвоката Відповідача щодо пропуску строку позовної давності при зверненні з позовною заявою: як зазначалося в позовній заяві кредитний договір № був укладений 19.06.2014 року зі строком погашення заборгованості до 20.06.2019 року. У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем у який відповідне зобов`язання мало бути виконане. Окрім того, відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. № 2120-ІХ. Отже, з вищезазначеного можна дійти висновку що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» при зверненні до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не було пропущено строки позовної давності, а твердження представника Відповідача є безпідставними.

16.04.2024 року представник відповідача, через систему «Електронний суд», надіслав заперечення (на відповідь на відзив), в яких зазначив, що 10.04.2024 рокувідповідачем було отримано відповідь на відзив у справі. Аналіз даного відзиву вкотре свідчить про те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з позовом. Заяви про поновлення строку позовної давності позивачем до суду подано не було.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

19.06.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , згідно якого остання отримала кредит у розмірі 58356,37 гривень строком по 19.06.2019 року.

13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений Договір факторингу № 13/06/16, згідно якого первісний Кредитор передав, а Фактор (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості якого становила 76713,04 гривень.

29.01.2019 року між ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» і ТзОВ «ФК «Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу № 29/01/19-2, згідно якого первісний Кредитор передав, а Фактор (новий кредитор) прийняв право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості якого становила 76713,04 гривень.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, ч. 1 ст. 259 цього ж Кодексу, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, при чому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, з матеріалів справи, зокрема із Договорів факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року та № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року з доданими до них витягів з реєстру боржників, вбачається, що сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 під час укладення сторонами зазначених договорів, починаючи з 13.06.2016 року становила 76713,04 гривень, така ж сума була і під час укладення іншого Договору факторингу 29.01.2019 року і на день звернення представником позивача до суду вона не змінювалася, що у свою чергу свідчить про те, що жодного платежу відповідачем за весь період часу, тобто в період з 13.06.2016 року і по сьогоднішній день, не було сплачено, а звернувся представник позивача до суду 13.03.2024 року.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, а також Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 662/1375/18 зроблено висновок про те, що за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктом 1.4.2 Кредитного договору № від 19.06.2014 укладеного між ПАТ ОТП Банк та ОСОБА_1 визначено: «Сума отриманого Кредиту погашається щомісяця в Дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів». Згідно графіку платежу перший платіж мав бути 21.07.2014 року.

Отже за цим кредитним договором початок перебігу позовної давності починається з 21.07.2014 року, тобто з моменту виникнення у первісного кредитора (ПАТ «ОТП Банк») права на позов до ОСОБА_1 і можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, але банк реалізував це своє право вимоги до відповідача шляхом його відступлення новому кредитору ТОВ «Довіра і гарантія», яке в свою чергу 29.01.2019 відступило це право ТОВ « ФК «Прайм Альянс».

Положеннями ст. 262 ЦК України регламентовано, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Статтею 261 ЦК України передбачено не лише можливість, а і обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідно до приписів ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом ст. 261 ЦК України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

В даному випадку, представник позивача укладаючи договір Факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року, ознайомлювався із кредитною справою відповідача (кредитним договором, із сумою заборгованості, розрахунком заборгованості з відображеними щомісячними платежами, попереднім договором факторингу), чим самим був ознайомлений з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і мав реальну можливість, враховуючи строки позовної давності, подати позов у передбачений законом строк.

В той же час, представником позивача не було надано суду жодного доказу, який би спростував заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності.

У свою чергу, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Власюк І.Т. подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт того, що представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» - Дорошенко М.А. звернулася до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст. 257 ЦК України трьох річногостроку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 256, 267, 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Суддя: