Справа № 233/6074/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, сім`я фактично розпалася у вересні 2018 року, кожен з них має різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведуть. У зв"язку з цим, позивач вирішила розірвати шлюб. Спільних дітей у сторін не має.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, попередньо подали до суду письмову заяву, у якій просили справу слухати без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, просять розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив не розривати шлюб, оскільки для цього не має підстав. Вважав за доцільне встановити режим окремого проживання. Також відповідач зазначив, що єдиною підставою для розірвання шлюбу може бути зрада когось із подружжя. Водночас, відповідач не заперечив ту обставину, що сторони проживають окремо з 2018 року, спільних дітей не має.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

26.08.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Світлодарському міськвиконкомі м. Дебальцевого Донецької області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , яке видано 26.08.2000 року Світлодарським міськвиконкомом м. Дебальцевого Донецької області, актовий запис №54.

Спільних дітей у сторін не має.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб існує формально.

Беручи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті і майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Згідно вимог статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому прізвище позивачки надалі слід іменувати " ОСОБА_4 ".

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 206, 223, 258-268, 273 280, 352-355 ЦПК України, ст.ст.110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.08.2000 року у Світлодарському міськвиконкомі м. Дебальцевого Донецької області, актовий запис №54.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_2 залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 858,88 грн. судового збору.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 08 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка