УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/575/24

Провадження №2/751/686/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Деркач О. М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у подальшому збільшив розмір позовних вимог, остаточно просив стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23 січня 2024 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12.03.2024 вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

14.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до припинення її перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Представник позивача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотанні про зупинення провадження у справі.

Суд, вивчивши клопотання, думку представника позивача, з приводу заявленого клопотання відповідача, дійшов наступного висновку.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, останній раз до 13 травня 2024 року.

Згідно копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_2 з 02.08.2022 взята на військовий облік.

Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2024 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією, з 03.04.2024 перебуває в районі виконання завдань поза межами міста Чернігова.

Разом з тим, відповідачем до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан та відповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Також суд враховує те, що предметом спору між сторонами є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, яка в силу свого віку нездатна самостійно себе утримувати та потребує матеріальної підтримки обох батьків. Справа такої категорії насамперед спрямована на захист інтересів дитини, а тому вказаний спір має бути розглянутий у розумні строки і затягування розгляду справи прямо суперечить інтересам дитини.

Крім того, відповідач скористалася своїм правом щодо подачі відзиву, подачі клопотань про виклик свідків, а також не позбавлена права приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції .

За вказаних обставин та враховуючи інтереси дитини, відсутні підстави для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

На підставі ч. 9 ст. 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відкласти розгляд даної справи, з метою не порушення процесуальних прав відповідача.

Керуючись ст.ст. 223, 251- 253, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовити.

Відкласти розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини на 02 травня 2024 року на 14.00 год.

Про день, час та місце судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 22.04.2024.

Суддя Н. В. Маслюк