"12" квітня 2024 р. Справа № 363/1904/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Мітясова Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Бойчука В.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Росинця О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в місті Вишгороді заяву представника позивача адвоката Боднар Богдани Євгеніївни про скасування встановлених ухвалою суду заходи забезпечення позову встановивши новий графік спілкування батька з дитиною у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Вишгородської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вказана цивільна справа.

20.02.2024 представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) адвокатом Боднар Б.Є. подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій адвокат просить скасувати встановлені ухвалою суду від 15.05.2023 заходи забезпечення позову у справі, встановивши новий графік спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що наразі, між позивачем та відповідачем, наявний спір щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 . Відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2023 встановлено графік спілкування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його зареєстрованим місцем проживання, кожної першої та третьої суботи з 10:00 до 18:00 кожної першої та третьої неділі. Зобов`язано матір дитини ОСОБА_2 передавати малолітню у зазначені судом часи батькові. Сторона позивача за первісним позовом, вважає, що встановлений судом графік зустрічей з дитиною повністю нівелює роль батька в житті дитини, що підтверджується висновком психолога за результатами проведеного психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_4 , в тому числі у зв`язку з тим, що мамою дитини ОСОБА_2 . максимально вчиняються дії для відсторонення батька від дитини, вказані діє є навмисними, відповідачка неодноразово наполягає, що вона не може включити дитину для спілкування з батьком по відео-зв?язку. Натомість, замість спілкування по дитині, переходить виключно на майнові питання щодо поділу майна, на питання щодо стану навчання, здоров`я малолітньої, інформація батькові не надається, на питання щодо дитини, відповідачка переходить на особисті образи з приниженням гідності позивача як батька, так і людини в цілому. Зазначено, що сворювані перешкоди у спілкуванні, навмисне відчуження дитини від батька матимуть негативним руйнуванням сімейних та емоційних зв`язків, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже, в такому випадку, поведінка того з батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; перешкоджання у спілкуванні з дитиною іншому з батьків, хто проживає окремо, є діями всупереч інтересам дитини; позбавлення батька можливості контактувати з дитиною, фактично виключає за своєю суттю будь-які шанси на відновлення належного емоційного контакту між дитиною та батьком. Разом з тим, здоровий психоемоційний характер, який наразі потрібно налагодити між батьками та донькою, буде сприяти забезпеченню реалізації найкращих інтересів малолітньої. Для формування правильного світогляду ОСОБА_5 у її вихованні повинні приймати участь обоє батьків, а тому задля збереження психоемоційного зв`язку доньки з батьком протягом розгляду справи даної справи та в подальшому, у сторони позивача виникла необхідність у подачі заяви для можливості більшого часу для спілкування дитини з батьком.

У заяві також зазначено, що відповідно до довідки, виданої ТОВ «ПІАС» за малолітньою ОСОБА_4 зберігається місце в садочку, який дитина відвідувала до примусової зміни місця проживання її матір`ю, а згідно висновків лікарів невролога, ортопеда-травматолога, логопеда-дефектолога дитина потребує більш уважного ставлення, є затримка мовленнєвого розвитку (педагогічна недбалість), яку потрібно виправити регулярними заняттями. Вказано, що дитина почала застосовувати вислови під час гри з ляльками на зразок «дам по попі», «встань до кутка», «я тебе поб`ю», що є негативною ознакою по ставленню до самої дитини під час її перебування за місцем проживання матері, бо явно транслює відношення з яким стикається постійно сама. Сторона позивача вважає, що зазначене явно вказує на вкрай негативну обстановку у якій наразі проживає дитина, фрази про побиття, про те, що вона боїться є маркером відношення до дитини та її оточуючого середовища. На підставі викладеного, сторона позивача просить суд скасувати встановлені ухвалою суду від 15.05.2023 заходи забезпечення позову у даній справі, встановивши новий графік спілкування батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через кожні два календарних тижні, починаючи з понеділка першого тижня та по другу неділю другого тижня, за місцем проживання батька без присутності матері, за адресою АДРЕСА_1 , до винесення судом рішення по суті спору у справі та набрання ним чинності, а також зобов?язати ОСОБА_2 , забезпечити безперешкодні побачення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком згідно визначеного судом графіку та часу спілкування до набрання чинності рішенням суду у справі.

На підтвердження викладених у заяві обставин, до неї долучено, зокрема: копію висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_6 , складеного за результатом проведеного психологічного обстеження ОСОБА_3 у період з 03.11.2023 по 26.11.2023, та згідно якого сімейна ситуація, яка наразі склалася між батьками дитини, негативно впливає на психоемоційний стан малолітньої дитини та, в загальному, висновок складений щодо проживання дитини з батьком з яким, як у ньому зазначено, дитина хоче проживати та умови проживання і виховання батька є безпечними та надійними, що в повному обсязі задовольнять фізичні та психоемоційні потреби дитини ОСОБА_4 ; позитивну характеристику батька за місцем роботи; висновки лікарів, складені за результатами обстеження дитини у листопаді та грудні 2023 року та ними зокрема рекомендовано консультація та заняття з логопедом, консультація хірурга-стоматолога, невролога, артикуляційна та дихальна гімнастики, системна педагогічно-психологічна корекція, аудіограма (враховуючи сірчані пробки), масаж гомілок і стоп, приймання ліків, згідно переліку; педагогічну характеристику вихованки Дитячого центру «Ранчо ElДитячо» ОСОБА_3 , який вона відвідувала з 08.02.2021до 14.04.2023

Враховуючи вимоги поданої адвокатом заяви, положення статті 158 ЦПК України (скасування заходів забезпечення позову), статті 153 ЦПК України (розгляд заяви про забезпечення позову) її розгляд було призначено на 26.02.2024, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене судове засідання з`явилася представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) адвокат Боднар Б.Є. та відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 і її представник адвокат Росинець О.В.

У судовому засіданні представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) підтримала заяву та просила про її задоволення, стверджуючи про неналежний догляд відповідачем ОСОБА_2 за дитиною, про що свідчать висновки лікарів, долучені до заяви.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) та її представник заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на безпідставність проведених позивачем батьком дитини медичних обстежень дитини, оскільки вона є здоровою, розвивається відповідно до свого віку, а пройти щорічний медичний огляд у лікарні, де дитина перебуває на обліку з народження, батько дитини відмовляється. Відповідач заперечує проти проживання дитини з батьком у його будинку, який є спірним та право власності на який заявлено першою дружиною ОСОБА_1 , про що надала суду копію позовної заяви, без судового рішення. Заперечуючи проти висновків лікарів та психолога, наданих стороною позивача, відповідач надала медичні довідки щодо стану здоров`я дитини, відповідно до яких вона здорова; психолого-педагогічна характеристика вихованки ДЗДО №1 «Ромашка» ДМР, середньої групи «Капітошка» ОСОБА_3 від 08.01.2024, який вона відвідує з 01.08.2023 та її розвиток відповідає віку, при цьому мова не виразна та не вимовляє багато звуків, має труднощі у побудові речення; характеристики вихованки Дунаєвецького ЗДО №1 «Ромашка» Дунаєвецької міської ради Хмельницької області ОСОБА_3 , у якій викладено процес діяльності у закладі та освітні напрямки, умови закладу щодо безпеки та характеристика дитини; висновок дослідження психоемоційного стану ОСОБА_3 , складений психологом ОСОБА_7 27.07.2023, у якому зазначено, що дитина є свідком сварок між батьками, про тісний зв`язок дитини з мамою та негативний вплив батька; висновок психолога ОСОБА_8 від 25.10.2023, згідно якого встановлено доброзичливі стосунки між дитиною та мамою, конфлікт між батьками дитини та рекомендовано батькові не втягувати дитину у конфлікт, звернутися до психолога психотерапевта для корекції своєї виховної поведінки; висновок психолога ОСОБА_8 від 24.04.2023 згідно якого встановлено тісний зв`язок дитини з мамою; висновок органу опіки та піклування Дунаєвецької міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини з мамою. Відповідач, заперечуючи проти проживання дитини з батьком також надала медичні документи щодо його стану здоров`я та довідку з місця роботи, згідно якої протягом періоду роботи ОСОБА_1 перебував на лікарняному у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю 5 днів з 02.09.2019 по 06.09.2019, та 9 днів з 23.07.2020 по 31.07.2020.

Під час розгляду питання про скасування, встановлених ухвалою суду від 15.05.2023 заходів забезпечення позову у справі та встановлення нового графіку спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , з метою з`ясування обставин, за яких сторона позивача просить про встановлення нового графіку побачень батька з дитиною, за згодою представника ОСОБА_1 , з урахуванням думки відповідача та її представника, у суду виникла необхідність у заслуховуванні пояснень позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву до дати судового засідання, призначеного для розгляду справи по суті, а саме до 20.03.2024. Варто зазначити, що визначаючи дату судового засідання, судом також враховано прохання представника позивача ОСОБА_1 про не призначення справ у певні дні та графік раніше призначених судом справ.

11.03.2024 та 18.03.2024 до суду, засобами поштового зв`язку, від відповідача за первісним позовом (позивачем за зустрічним) ОСОБА_2 надійшли: медичні документи щодо стану здоров`я дитини за результатом обстеження лікарями у листопаді 2019 року, згідно яких дитина здорова та їй рекомендовано спеціальне взуття, гімнастика, плавання, масаж та ЕКГ раз в рік; довідку Дунаєвецького ЗДО №1 «Ромашка» Дунаєвецької міської ради Хмельницької області із зазначенням кількості пропусків ОСОБА_3 з відвідування вказаного закладу; копію заяви від 04.03.2024 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 щодо оскарження ним висновку органу опіки та піклування, без відповідно рішення суду; копію рішення суду від 11.03.2024 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів та яким з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 ; копія спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_9 від 10.11.2023 про затвердження мирової угоди у справі про поділ майна подружжя та тексту мирової угоди, без відповідного судового рішення; копія письмової пропозиції ОСОБА_2 , адресованої та надісланої засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , про спільний візит до психолога ОСОБА_6 .

У судове засідання, призначене на 20.03.2024 з`явилася відповідач ОСОБА_2 та її представник. Інші учасники провадження не з`явилися, при цьому 18.03.2024 до суду від представників ОСОБА_1 адвокатів Бойчука В.П. та ОСОБА_10 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю їх явки до суду, через зайнятість у інших судових процесах. Крім цього, 19.03.2024 до суду від позивача ОСОБА_1 також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши про неможливість брати участь у судовому засіданні без його представників, а тому, з метою забезпечення його прав, просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, крім понеділка та вівторка.

Вирішуючи питання про можливість проведення судового засідання у відсутності сторони позивача, суд врахував думки присутніх учасників провадження, положення статей 1113, 43, 81 та 223 ЦПК України, а також неможливість закінчити розгляд заяви адвоката Боднар Б.Є. від 20.02.2024 про скасування заходів забезпечення позову із встановленням нового графіку побачень батька з дитиною, з причин, через які у судовому засіданні 26.02.2024 було оголошено перерву.

У зв`язку із зазначеним та, оскільки, у цій справі вирішено питання про забезпечення позову 15.05.2023, а нині, за заявою сторони позивача, яка не з`явилася до суду та просить відкласти судове засідання, вирішується питання про скасування заходів, встановлених судовим рішенням та встановлення нового графіку побачень батька з дитиною, у судовому засіданні було продовжено перерву до 12.04.2024 до 14:00, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене судове засідання з`явилися: позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 та його представника адвокат Бойчук В.П., а також відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) ОСОБА_2 та її представник адвокат Росинець О.В.

У судовому засіданні позивач підтримав заяву, подану його представником адвокатом Боднар Б.Є., та просив задовольнити, посилаючись на недостатність часу спілкування з дитиною згідно графіку, встановленого ухвалою суду від 15.05.2023, необхідність приділити дитині більше уваги, оскільки мати не займатися здоров`ям та належним вихованням дитини. Свої доводи, позивач виклав письмово, зазначивши про необхідність зміни раніше встановленого порядку спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_5 , оскільки на неодноразові прохання надати дитину батькові на більше, ніж за ухвалою суду, ОСОБА_2 відмовляється. Після ухвали суду про визначення батьку часу спілкування із донькою, ОСОБА_2 лише раз привезла йому ОСОБА_5 на 20 і 21 травня 2023 року і тоді вони відвідали виставу, музей води, медуз і ботанічний сад. Інші рази батько їздив і привозив ОСОБА_5 додому. Перебування ОСОБА_5 більш тривалий термін, ніж це визначено ухвалою суду з її батьком, на думку позивача, сприятиме поліпшенню стану її здоров`я, розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, хоче відвідувати тенісну школу, де в неї вже було декілька індивідуальних занять, що фізично та морально зміцнить її, пристосує до комунікабельності, розширить її світогляд, позитивно вплине на стан її психічного та фізичного здоров`я. ОСОБА_2 ухиляється від надання дитини батькові, безпідставно не надає згоди і при цьому вона не наводить жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували її відмову. Такі дії ОСОБА_2 шкодять інтересам дитини та не сприяють її всебічному та гармонійному розвитку, порушують її право на повний та гармонійний розвиток її особистості. Дитина потребує відвідування логопеда не рідше два рази на тиждень та проходження курсу масажу, чому ОСОБА_2 активно опирається. Вважає, що ОСОБА_2 та її старший син ОСОБА_11 є негативним наслідуванням для дитини, вони створюють середовище, що має негативні наслідки для виховання, здоров`я, розвитку дитини, а також у спотворенні характеру дитини підтверджується висновками психологів. За час проживання з матір`ю, у ОСОБА_5 відсутній прогрес у розвитку, оскільки відсутнє заняття з нею. Позивач зазначає, що мама не здійснює належний санітарно-гігієнічний догляд за дитиною, що призвело до вушних пробок і підтверджується довідками медичних закладів та незважаючи на багаторазові прохання батька, відмовилася відвести дитину до лікаря отоларінтолога, а коли це зробив батько, то відмовилася один раз на тиждень закапувати вушка призначеним ліками. Мати, привчаючи ОСОБА_5 до поцілунків в губи, спонукає ранню сексуальність, яку формують поцілунки в губи, проти чого він категорично заперечує. Відповідно до довідки лікаря - дитячого стоматолога, в ОСОБА_5 немає органічної патології, яка б перешкоджала розвитку мови і мовлення, однак, ОСОБА_5 не вимовляє частину звуків, що потребує занять із логопедом, але ОСОБА_2 відмовляється це робити і навмисно водить ОСОБА_5 до психотерапевта, чим чинить на дитину психосоматичний вплив і негативно впливає на нервовий стан дитини. Дитину залякують школою, що однозначно матиме негативні наслідки в майбутньому, якщо ситуацію не скоректувати вже зараз. Відповідно до рекомендацій лікарів ортопедів-травматологів у ОСОБА_5 має бути відповідне зафіксоване взуття і вона не має бігати босоніж, але ОСОБА_2 і це відмовляється зробити, а отже має зробити він як батько, на що потрібен час. Зокрема, батько має відвідати з ОСОБА_5 відповідного спеціаліста, вибрати відповідне взуття разом із ОСОБА_5 , а протягом чотирьох днів на місяць все це зробити неможливо.

Щодо встановленого ухвалою суду від 15.05.2023 графіку побачень батька з дитиною, позивач зазначив, що частину цього часу спілкування із ОСОБА_5 вони проводять у дорозі. Всього ним здійснено у 2023 році (два рази туди) і назад 32 поїздки із загальною відстанню біля 32000 км. У цьому році було 14 таких поїздок і проїхав біля 14000 км. Від 03 квітня і на даний час проїхав біля 46000 км., витрата палива становила біля 5 000 літрів вартістю біля 275000 грн, які він міг витратити на дитину.

До письмово викладених пояснень, ОСОБА_1 долучено копії висновку психолога ОСОБА_12 від 09.04.2024, складеного за результатами психологічного дослідження ОСОБА_3 на його звернення, та висновку психолога ОСОБА_13 від 14.03.2024, складеного за результатами психологічного аналізу відео- та аудіоматеріалів на його звернення, відповідно до яких участь батька в житті дитини та спосіб його виховання є більш сприятливі для неї, чим матері, до якої дитини не хоче йти за відсутності ознак прив`язаності дитини та матері, а суперечки між батьками дитини не сприяють її вихованню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час розгляду справи проживає разом з мамою.

Між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дитини у судовому порядку.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.05.2023 в порядку забезпечення позову у цій справі, за клопотанням сторони позивача, встановлено графік спілкування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його зареєстрованим місцем проживання, кожної першої та третьої суботи з 10:00 до 18:00 кожної першої та третьої неділі. Зобов`язано матір дитини ОСОБА_2 передавати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її фактичного проживання, у зазначені вище часи та дні батькові ОСОБА_1 .

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Норми статей 149, 150 ЦПК України регламентують, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахування співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, забезпечення позову не порушує принцип змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Перевіряючи обґрунтованість вимог клопотання про скасування встановлених ухвалою суду заходи забезпечення позову встановивши новий графік спілкування батька з дитиною, суд бере до уваги те, що відповідно до статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Суд може скасувати забезпечення позову, у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, змінивши графік побачень для спілкування батька з донькою, судом встановлено, що між сторонами справи склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача за первісним позовом регулярно спілкуватися з донькою, а конфлікт між ними негативно пливає на психологічний стан малолітньої дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до приписів статей 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Згідно із статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини

Відповідно до частини першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Варто зазначити, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада

2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20 (провадження № 61-13598св20), від 29 вересня 2021 року у справі №490/1087/21 (провадження № 61-12931св21).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

У заяві про встановлення нового графіку для побачень з дитиною в позову забезпечення позову сторона позивача посилається на те, що відповідач, дотримуючись лише вимог ухвали суду від 15.05.2023 про забезпечення позову, чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, належним чином не піклується про здоров`я та розвиток дитини, та втрачаються безпосередні емоційні контакти між батьком і дитиною.

Суд погоджується з вказаними доводами сторони позивача, оскільки зустрічі батька з дитиною, які згідно ухвали суду від 15.05.2023 встановлені кожної першої та третьої суботи з 10:00 до 18:00 кожної першої та третьої неділі за його місцем проживання, враховуючи віддаленість фактичного місця проживання дитини з мамою, час, який витрачається на поїздки, встановлення нового графіку, як про те просить сторона позивача, буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з донькою та надасть можливості їм проводити дозвілля поза межами автомобіля та перебування у дорозі. Ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька і дитини та матері.

Судом встановлено, що крім встановленого ухвалою суду графіку, батько позбавлений можливості спілкуватися з донькою, а передача дитини від батька до матері відбувається за участі працівників поліції і супроводжується конфліктами, які можуть негативно вплинути на стан здоров`я дитини.

На думку суду, стороною відповідача за первісним позовом не наведено достатніх мотивів, які можуть бути підставами для відмови у визначені більше часу для спілкування батька з дитиною до розгляду справи по суті, оскільки, як встановлено судом і не заперечується відповідачем, вона передає дитину батькові лише на виконання ухвали суду від 15.05.2023, а також, відповідачем не спростовано доводів сторони позивача, що вона, як мати, не виконує рекомендації лікарів щодо покращення здоров`я дитини та належного її розвитку.

Суд вважає, що зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Отже, спільне проведення часу батька та дитини за місцем його проживання на рівних умовах з мамою дитини, є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача за первісним позовом, та не призведе до негативних наслідків для останньої, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дитини.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обраний стороною позивача за первісним позовом вид забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими вимогами та буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між малолітньою дитиною та її батьком, а тому клопотання є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153, 158, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача адвоката Боднар Богдани Євгеніївни задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року, встановивши графік спілкування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його зареєстрованим місцем проживання, кожні два календарних тижні місяця, починаю з понеділка першого тижня та по другу неділю другого тижня, до ухвалення судом рішення по суті спору та набрання ним чинності.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити безперешкодні побачення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком згідно визначеного судовим рішенням графіку та часу спілкування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23.04.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач