Провадження № 22-ц/812/265/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Миколаїв

справа № 472/501/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Локтіонової О.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Венделем Олегом Михайловичем, на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 28 листопада 2023 року під головуванням судді Чаричанського П.О., повний текст судового рішення складений 05 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК«Фінтраст Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 10 листопада 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір №4797451 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн строком на 30 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,90% в день.

Відповідач умови кредитного договору на 19 жовтня 2021 року не виконав, в зв`язку з чим відповідно до п. 4.3 Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Про відступлення грошової вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначену при укладенні Кредитного договору. Однак зобов`язання ОСОБА_1 не було виконано.

Посилаючись на викладене ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути на їх користь з ОСОБА_1 заборгованість станом на 01 червня 2023 року у розмірі 65 600грн 00 коп, яка складається з 20 000 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 45600 грн - заборгованості за процентами, а також 16 924 грн 80 коп -інфляційні втрати та 2690 грн 50 коп. - 3 % річних. Також просили стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. - зазначає, шо позивач, як на докази укладання кредитного договору з відповідачем, посилається на паперову копію електронного Кредитного договору № 4797451 від 19.09.2021 р. та Довідку № 2351 від 20.01.2023 р. ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» щодо успішної виплати кредиту відповідачу. Разом з тим, вказана копія Кредитного договору містить дані про номера телефонів, які ніколи не належали відповідачу. Крім того, вказана копія Кредитного договору, як і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, містять дані про нібито підписання зазначеного Кредитного договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «М374599», але при цьому будь-яких доказів направлення цього ідентифікатора та отримання його відповідачем позивачем не надано. Всі докази позивачем подано в паперових носіях, які не завірені належним чином, і при цьому не зазначено про наявність оригіналу електронного доказу, а отже, вони не є належними. Також вказував, що Довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» щодо успішної виплати кредиту відповідачу, то вказана довідка не є фінансовим документом, а тому не є доказом здійснення фінансової операції. Відповідач заперечує укладення ним 19.09.2021 року за допомогою ІТС електронного Кредитного договору № 4797451 з ТОВ «Авентус Україна» та вважає, що вказаний договір не є таким, що укладений у письмовій формі, а, отже, є нікчемним відповідно до ст. 1055 ЦК України. Додані до позову Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не містять підпису відповідача. Що стосується переходу прав вимоги за вказаним Кредитним договором до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі Договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 р представник відповідача звертає увагу, що долучений до позову Витяг з Реєстру боржників містить підписи обох сторін, тоді як Витяг формується самим позивачем, що свідчить про недопустимість вказаного Витягу як доказу у справі. Також, на думку представника відповідача, підпис у вказаному Витязі директора Чернової Яніни не відповідає підпису ні на Акті прийому-передачі Реєстру боржників, ні на Договорі факторингу, а тому викликає сумніви в його достовірності. Крім того зазначав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тоді як строк дії Кредитного договору - по 18.10.2021 р., а проценти, які просить стягнути позивач, нараховані по 18.01.2022 року. Також позивачем нараховані інфляційні втрати та 3 % річних на всю суму заборгованості (65 600,00 грн.), включаючи і незаконно нараховані проценти, тоді як, на думку представника відповідача, інфляційні втрати і 3 % річних можна нараховувати тільки на тіло кредиту. За такого просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Крюкова М.В - зазначала, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Щодо розрахунків зазначала, що строк кредиту був продовжений у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 Договору. Оскільки ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то відповідно, позбавлене можливості відкривати будь - які рахунки для клієнтів, і як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту, та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ. Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачу, свідчить, що попередньо сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Одночасно позивач інформує, що платіжний провайдер надав первісному кредитору ТОВ « Авентус Україна» послуги з переказу грошових коштів відповідно до умов Договору про організацію переказу платежів №087/20-П від 08.07.2020, укладеного між ТОВ ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «Авентус Україна». 19.10.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, керуючись п. 4.3 Кредитного договору Кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 65600 грн та 3% річних у розмірі 60 грн 82 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 2068 грн 02 коп судового збору та 6164 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції вважав доведеною наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами у загальному розмірі 65600 грн. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та частково задовольняючи вимоги про стягнення 3 % річних, суд виходив з того, позивачем невірно було нараховано інфляційні втрати та 3 % річних на всю суму заборгованості (за тілом та процентами), оскільки вони повинні нараховуватися тільки на тіло кредиту, крім того згідно пункту 1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час військового стану не нараховуються інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості за договором позики. Судові витрати було стягнуто пропорційно до задоволених позовних вимог, при цьому суд виходив з того, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано договір про надання правової допомоги між ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» та адвокатом Крюковою М.В., звіт до цього договору про надані адвокатом юридичні послуги, рахунок на їх оплату на суму 8000 грн та докази його оплати «ФК «Фінтранс Україна».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. - просив скасувати рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначав, що матеріали справи не містять належних доказів підписання відповідачем кредитного договору, зокрема отримання ним одноразового ідентифікатору, яким був підписаний зазначений договір. До того ж, ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року було витребувано у TOB «ФК «Фінтраст Україна»: оригінал електронного Договору № 4797451 про надання споживчого кредиту позики від 19.09.2021 р., докази направлення ОСОБА_1 на його засоби зв`язку тексту Договору № 4797451 від 19.09.2021 р. та одноразового ідентифікатора, зазначеного в Договорі № 4797451 від 19.09.2021 р., докази надіслання ОСОБА_1 підписаного примірника Договору N° 4797451 від 19.09.2021 р., укладеного у вигляді електронного документа; докази автопролонгації Договору № 4797451 від 19.09.2021 р. та направлення (відображення) нового строку повернення кредиту в Особистому кабінеті Споживача, як це передбачено п. 6.1 Кредитного договору. Але вказані вимоги суду позивачем не були виконані та всупереч правовій позиції Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 922/2315/19 паперова копія електронного договору взята до уваги як доказ у справі та встановлені обставини укладення цього договору без надання належних доказів, без врахування положень ст. 84, 100 ЦПК України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, звертає увагу, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між фінансовою установою та фізичною особою - споживачем фінансових послуг. Додані до позову Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджені наказом від 16.01.2020 р. № 53-ОД, не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні вищезазначеного Кредитного договору з відповідачем TOB «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» дотрималось вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважала узгодженими фінансова установа. Також апелянт вказував, що обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року р. у справі № 393/126/20. У даному випадку, матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів направлення відповідачу зазначеного Кредитного договору. Що стосується переходу прав вимоги за вказаним Кредитним договором до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі Договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 р апелянт звертає увагу, що долучений до позову Витяг з Реєстру боржників містить підписи обох сторін, тоді як Витяг формується самим позивачем, а тому мав би бути підписаний тільки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» що свідчить про недопустимість вказаного Витягу як доказу у справі. До того ж, у апелянта визиває сумнів достовірність підпису директора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Чернової Яніни. Крім того апелянт вважає недоведеним факт авто пролонгації кредитного договору до 18.01.2022 року, а тому, приймаючи до уваги, що згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» 19.09.2021 р. на картковий рахунок відповідача надійшли кошти в розмірі 20 000 грн., то проценти за користування вказаним кредитом можуть бути нараховані лише за встановлений Кредитним договором строк кредиту - 30 днів, тобто за період з 19.09.2021 р. по 18.10.2021 р., що складає 11 400 грн. 00 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» -адвокат Крюкова М.В. просила залишити рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення та стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000 грн.

Зазначає, що апелянтом не наведено жодних порушень матеріального чи процесуального права з боку суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Так між TOB «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підтвердження укладання зазначеного Договору позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який був власноручно введений відповідачем. Відповідач оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт TOB «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору, де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом. Таким чином відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, доступ до особистого кабінету клієнта має тільки він особисто. А тому, на думку позивача, жодних сумнівів в тому, що між TOB «ФК «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту не виникає. Проценти відповідачем нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поданного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Право позивача на стягнення заборгованості з відповідача на підставі договору факторингу підтверджено належними і допустимими доказами, що і встановив суд першої інстанції. Щодо реєстру боржників, зазначає, що позивачем додано до позовної заяви належними чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних».

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. - не погоджувався з доводами позивача, також звертав увагу, що долучений позивачем до відзиву на апеляційну скаргу доказ повідомлення ОСОБА_1 про автопролонгацію договору без зазначення про поважність причин неподання вказаного доказу до суду першої інстанції, не може бути приєднаним до справи і не може прийматися судом апеляційної інстанції як доказ у справі з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19. Крім того вказане повідомлення не містить будь-яких доказів його надіслання відповідачу та його отримання ним, а отже відсутні підстави вважати обізнаним відповідача про автопролонгацію даного договору. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн, звертає увагу суду, що згідно Звіту про надання правової допомоги від 31.01.2024 року долученого до відзиву, вартість 1 год, відповідно до Договору №07/07-2022 від 07 липня 2022 року складає 1000 грн. Представник ОСОБА_2 вважає, що в даному випадку розмір заявлених витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін і є завищеним, а тому у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, просить зменшити вказаний розмір з урахуванням дійсного обсягу, наданих послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Авентус Україна" був укладений в електронному вигляді договір №4797451 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно п.п.1.3, 1.4, 1.5 п.1 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн., строк кредиту 30 днів і він може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.п.1.5.1 п.1 договору стандартна процентна ставка становить 1.90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

За умовами п.п.1.5.2 п.1 договору передбачено, що знижена процентна ставка становить 0.57% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно п.п.3.1 п.3 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

У п. 4.1. договору сторони погодили, що строк кредиту може бути продовжено у двох випадках: за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2. (пп. 4.2.1 -4.2.4) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3. (пп. 4.3.1-4.3.2) Договору.

Пунктом 4.3 Договору сторони домовились про порядок автопролонгації строку кредиту.

Так, у пп. 4.3.1 п.4.3. Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку) кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, щор слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2 -4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно пп. 4.3.2. п. 4.3. сторони погодили, що споживач, дає згоду на авто пролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду авто пролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору..

ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачем ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 20 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк» про зарахування 19 вересня 2021 року на емітовану ім`я ОСОБА_1 банківську карту переказу на суму 20 000 грн (а.с. 113).

На підставі зазначених вище умов кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було нараховано 45 600 грн. процентів за користування кредитними коштами за період з 19 вересня 2021 року по 18 січня 2022 року. Нарахування процентів по кредиту відбувалося відповідно до правил пункту 4.3 договору з урахуванням авто пролонгації його строку.

ОСОБА_1 кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повертав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 65 600 грн., з яких 20 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 45 500 грн. - заборгованість за процентами, що відповідачем не було спростовано.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно пп.3 п.5.1 кредитного договору ТОВ "Авентус Україна" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Оскільки обов`язки боржника ОСОБА_1 перед кредитором виконані не були, то укладаючи 17 січня 2023 року договір факторингу №17.01/23-Ф, ТОВ "Авентус Україна" передало ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на що вказує доданий до договору витяг з Реєстру боржників.

Про відступлення права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні кредитного договору.

На електронну адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором позики (а.с. 20).

Встановивши викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем доведена наявність у відповідача заборгованості за договором №4797451 про надання споживчого кредиту, укладеного 19 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , яка відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048 ЦК України підлягає стягненню на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна".

Доводів щодо вирішення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів апелянта про недоведеність укладання кредитного договору між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , то колегія суддів їх відхиляє, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Так, для укладення цього договору позивач ідентифікувався в системі, зазначив свої персональні дані, зокрема, номер картки платника податків, зареєстроване місце проживання, електронну адресу.

Договір був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - М374599, який був направлений відповідачу (а.с. 117), що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання відповідачем кредитного договору, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем не міг бути укладений. При укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і ТОВ "Авентус Україна" вказаний договір був виконаний шляхом перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 .

Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частини перша та друга статті 100 ЦПК України).

Позивачем разом із позовом було надано роздруківки Договору №4797451 про надання споживчого кредиту, укладеного 19 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 із Додатком № 1 Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитом, Паспорту споживчого кредиту, картка обліку кредиту.

Апеляційний суд, дослідивши вказані документи в електронному вигляді, встановив їх ідентичність із паперовими версіями.

З огляду на це доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції встановив факт укладення кредитного договору, зокрема його підписання позивачем, на підставі неналежних доказів, а саме паперовій копії електронного доказу - не можуть бути прийняті до уваги.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 липня 2020 року у справі № 922/2315/19 оскільки вказаною постановою справа була направлена до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення відповідної справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у такій справі та в судових рішеннях з неї (аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 19.05.2020 зі справи № 916/1886/18 та від 26.05.2020 зі справи № 922/2776/19).

Також апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги про порушення ТОВ "Авентус Україна" ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Пунктом 10.6. укладеного ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 кредитного договору сторони погодили, що текст цього Договору, підписаний зі сторони Товариства, направляється для підписання в Особистий кабінет Споживача, та після його підписання останнім, договір вважається укладеним.

Отже обумовлений Договором порядок його укладання доводить отримання відповідачем його примірнику цього договору.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав підстав нараховувати проценти після 18 жовтня 2021 року до 18.01.2022 року.

Так, у пункті 4.1. Кредитного договору сторони погодили продовження строку кредиту (30 днв) шляхом його автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3. (пп. 4.3.1-4.3.2) Договору.

Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку) кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, щор слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2 -4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.п.4.3.1. пункту 4.3.)

У п.п.4.3.2. пункту 4.3. вказано, що споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 Договору.

В пункті 4.4. сторони домовились, що вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі.

Отже, зміст укладеного відповідачем кредитного договору свідчить, що автопролонгація відбувається автоматично у разі наявності у Споживача заборгованості за кредитом та не потребує узгодження цього із Споживачем, а вказівка у пп. 6.1.1. пункту 6.1. Договору, на якій посилається апелянт, про те що продовження строку користування кредитом в порядку авто пролонгації, повернення кредиту, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Споживачу в особистому кабінеті, не впливає на автопролонгацію кредиту.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо сумнівів апелянта у належності як доказу витягу з Реєстру боржників оскільки справжність підпису керівника відповідачем не спростована, а наявність на ньому підписів керівників обох сторін договору факторингу не свідчить про його недостовірність.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту і процентами, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Згідно із п.п."в" п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції повинна містити, крім іншого, також висновки щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відзив ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на апеляційну скаргу містить клопотання про відшкодування 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції. Зі звіту, складеного 31 січня 2024 року, про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07 липня 2022 року вбачається, що ці витрати понесені у зв`язку з проведеною представником позивача правовою експертизою документів, складання відзиву на апеляційну скаргу та подання його до суду (чотири години).

При вирішенні цього питання колегія суддів враховує складність даної справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціну позову та значення справи для сторін. Також, колегія суддів враховує те, що адвокат Крюкова М.В. надавала послуги позивачу при зверненні із позовом до суду, тому ознайомлення зі змістом апеляційної скарги та складання відзиву на неї не могли потребувати значного часу, а проведення правової експертизи документів взагалі не потребувалося. Крім того у запереченнях на відзив на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. - зазначав про неспівмірність розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу

За таких обставин, колегія суддів вважає достатнім відшкодування ТОВ"ФК "Фінтраст Україна" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Венделем Олегом Михайловичем, залишити без задоволення.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.В. Локтіонова

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року