Справа № 700/189/24
Провадження № 2-о/700/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/189/24 провадження №2-о/700/20/24 за заявою Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, заінтересована особа: Бужанська територіальна громада про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської областізвернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Вимоги заявника мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , у власності якої залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7587 га, кадастровий номер::02:001:0268, у с.Жаб`янка Звенигородського району Черкаської області. Спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. За таких обставин просять суд визнати спадщину померлої ОСОБА_1 відумерлою та передати Бужанській сільській раді.

Ухвалою судді від 08.03.2024 року відкрито провадження у даній справі.

Представник заявника Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа: представник Бужанської територіальної громади у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наданою до суду Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ міністерства юстиції (М.Київ) копією актового запису про смерть №14 від 11.12.1997 року.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ -024 від 19.02.2024 року та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7587 га, кадастровий номер: :02:001:0268.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне їй вищевказане майно.

З інформації Лисянської державної нотаріальної контори від 25.04.2024 року за №574/01-16, наданої на запит суду щодо прийняття спадщини спадкоємцями у разі їх наявності, вбачається, що по наявним даним згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не зареєстрована.

Із оголошення у громадсько-політичній газеті «Понад Тікичем» від 24.02.2024 року вбачається, що у порядку передбаченому законодавством України, Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області повідомляє, що до Лисянського районного суду Черкаської області готується документи та буде подана заява про визнання спадщини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею::02:001:0268, яка знаходиться в с.Жаб`янка Звенигородського району Черкаської області відумерлою, що рахується за ОСОБА_1 . У випадку наявності спадкоємців померлої, повідомити Бужанську сільську раду.

Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Таким чином, підставами визнання спадщини відумерлою є: 1) фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; 2) позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; 3) відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; 4) неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці усунені від спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (ст. 334 ЦПК України).

Місце відкриття спадщини може підтверджуватися свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються, довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання, записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця, а якщо місце проживання померлого невідоме документом (витягом з Реєстру прав власності тощо) про місцезнаходження нерухомого спадкового майна або його частини. Оскільки для спадкоємців, що мають право на спадкування за законом та заповітом надається шестимісячний строк для прийняття спадщини, законодавець встановив додатковий запас часу для випадків, коли спадкоємець не встигає прийняти спадщину, про право на її отримання він може не втратити. У зв`язку з цим ЦК встановлено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття такої спадщини.

У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст.335 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Згідно зі ст.140 Конституції України та ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села, селища, міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 31 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключна компетенція сільських, селищних, міських рад вирішувати питання щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Зміст ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачає, що визнання спадщини відумерлою відноситься за законом до підстав виникнення права комунальної власності.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_1 проживала одна, заповіту не залишила, спадщина, до складу якої входить земельна ділянка не прийнята, відомості про спадкоємців відсутні, при цьому з часу відкриття спадщини минуло більше двадцяти семи року, тому суд приходить висновку, що наявні всі правові підстави для визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до змісту ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

За змістом п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи місцевого самоврядування звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 293, 338, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 1277 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Бужанської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, заінтересована особа: Бужанська територіальна громада про визнання спадщини відумерлою задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7587 га, кадастровий номер: :02:001:0268, яка знаходиться в с.Жаб`янка Звенигородського району Черкаської області.

Передати відумерлу спадщину, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7587 га, кадастровий номер: :02:001:0268, яка знаходиться в с.Жаб`янка Звенигородського району Черкаської області у власність Бужанської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Заявник - Бужанська сільська рада Звенигородського району Черкаської області, місцезнаходження: вул.Центральна, 19 с.Бужанка Звенигородського району Черкаської області, .

Заінтересована особа: Бужанська територіальна громада, місцезнаходження: вул.Центральна, 19 с.Бужанка Звенигородського району Черкаської області.

Суддя Наталія БЕСАРАБ