Справа № 930/3051/23
Провадження № 22-ц/801/682/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Науменка С. М. в залі суду в м. Немирів Вінницької області,

у цивільній справі № 930/3051/23 за позовом ОСОБА_1 до Брацлавської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки у порядку спадкування за законом,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Брацлавської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки у порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сорокодуби Тульчинського (колишня назва Немирівського) району Вінницької області померла її мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок: площею 0.3393 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий № :03:002:0172; площею 0.2400 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :03:002:0173; площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:002:0174, які розташовані по АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН 000008 виданого Грабовецькою сільською Радою 25.12.2000 та на підставі витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ 023 від 25.08.2023 на земельну ділянку площею 0.2500 га; № НВ 023 від 25.08.2023 на земельну ділянку площею 0.2400 га; № НВ 2023 від 24.08.2023 на земельну ділянку площею 0.3393 га.

До спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , також входить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований по АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи. Спадкоємцями першої черги за законом на день смерті спадкодавця в рівних долях були її дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 .

У встановлений законом шестимісячний строк ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак на день смерті спадкодавця в спадковій частині житлового будинку по АДРЕСА_1 постійно проживав син померлої ОСОБА_4 , тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після померлої матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Сорокодуби Тульчинського району Вінницької області помер ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок: площею 0.3393 га для ведення селянського господарства кадастровий № :03:002:0172; площею 0.2400 га для ведення селянського господарства кадастровий №:03:002:0173; площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:002:0174, які розташовані по АДРЕСА_1 , які він фактично прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цілого житлового будинку АДРЕСА_1 , з якого 1/2 частина внаслідок спадкування після смерті матері ОСОБА_2 та 1/2 частина внаслідок членства в колгоспному дворі.

Єдиним спадкоємцем за законом другої черги після смерті брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його рідна сестра - позивач ОСОБА_1 .

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А. В. своєю постановою від 07.07.2023 відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку в АДРЕСА_2 після смерті її брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на вказану нерухомість.

Окрім того, нотаріус також відмовив їй (в усній формі, на її вимогу окремої постанови про відмову у здійсненні нотаріальних дій не надав) в оформленні спадщини після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадкові земельні ділянки, які ним були за життя фактично прийняті за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Посилаючись на те, що в позасудовому порядку оформити своє право на спадкове майно вона не має можливості, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями розташований по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за нею право власності на земельні ділянки: площею 0.3393 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0172; площею 0.2400 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0173 та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :03:002:0174, які розташовані по АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії НВ 000008, виданого Грабовецькою сільською радою 25.12.2000, у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення у зв`язку з тим, що судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2024 року вказану справу передано до розгляду у складі колегії суддів: суддя-доповідач Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 березня 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у цій справі, визначено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 04 квітня 2024 року розгляд справи призначено 16 квітня 2024 року о 11:40 год. з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про недоведеність відмови інших спадкоємців від прийняття спадщини після смерті брата позивача, є припущенням та свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, що є обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд, зважаючи на ту обставину, що відповідач позов визнав, а з постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не вбачається про існування інших спадкоємців, які претендують на спірне нерухоме майно.

Зауважує, що в рішенні суду зазначені підстави для відмови в позові, які можливо було з`ясувати під час розгляду цієї справи шляхом залишення позовної заяви без руху, або зобов`язання судом позивача додати вказані докази, а також суд з власної ініціативи мав право і обов`язок витребувати спадкову справу після смерті матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті її брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як це зобов`язує суди роз`яснення ВССУ, викладені в пункті 1 листа «Про судову практику цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, на які суд першої інстанції посилається в судовому рішенні.

Щодо заявлених позовних вимог, то нею надано достатні, належні та допустимі документальні докази на їх підтвердження.

Скаржник вказує, що їй зрозумілий її процесуальний обов`язок довести ті обставини, на які вона посилалась, як на підставу заявлених позовних вимог, і на її думку, вона надала суду достатні і належні докази, окрім спадкової справи, яку зобов`язаний був витребувати суд.

Посилаючись на норми ч. 1 ст. 367 ЦПК України, додатково надає апеляційному суду довідку приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А. В. за № 03 від 13.01.2023 про те, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона є його спадкоємцем і окрім неї, станом на 13.01.2023, спадщину ніхто не приймав; копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 73114602 від 07.07.2023 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,5267 га кадастровий номер після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідку Брацлавської селищної ради № 4-75 від 31.01.2024 року після смерті ОСОБА_2 ; довідку Брацлавської селищної ради № 4-76 від 31.01.2024 року після смерті ОСОБА_4 ; повідомлення приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Ковганич А. В. № 2 від 13.01.2023 на її звернення щодо заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2023 року, виданого позивачу приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, на земельну ділянку площею 2,5267 га після смерті ОСОБА_4 .

Відповідачем, у встановлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Задніпровська С. В. вимоги апеляційної скарги підтримали з викладених у ній підстав та надали відповідні пояснення.

Представник відповідача Брацлавської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не надсилав.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим, повторно, 26.10.2022 Немирівським відділом ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький.

Після смерті якої залишилось спадкове майно.

Так, відповідно до довідки № 477 від 29.12.2022 виданої КП «Немирівське БТІ», по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 зареєстрований за ОСОБА_2 , Тульчинським БТІ від 22.07.1991 в реєстровій книзі № 1 Р № НОМЕР_5, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок посвідченого Грабвецькою Сільською радою 22.07.1991 № НОМЕР_5.

Відповідно до довідки № 4-5 від 16.01.2023 виданої виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, вбачається, що згідно по господарської книги № 4 особовий рахунок № НОМЕР_2 житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року склад двору: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 дата формування 24.08.2023, ОСОБА_2 , на праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер :03:002:0172, площею 0.3393 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 дата формування 25.08.2023, ОСОБА_2 , на праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер :03:002:0173, площею 0.2400 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Сорокодуби Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 дата формування 25.08.2023, ОСОБА_2 , на праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер :03:002:0174, площею 0.2500 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

При цьому позивач стверджує, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , прийняв її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як встановлено судом, родинні відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підтверджуються копією свідоцтва про народження останнього, серії НОМЕР_3 виданого 07.09.1983.

Відповідно до довідки № 4-4 від 16.01.2023 виданої виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті останньої в вказаному будинку буз зареєстрований та проживав син померлої ОСОБА_4 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно роз`яснень ВССУ, викладених в пункті 1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають, зокрема, встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня інформація про коло спадкоємців, позивачем не надано належних доказів, відсутності, інших спадкоємців, інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, або відмовилися від прийняття спадщини, про наявність чи відсутність спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині.

Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки у зв`язку з відсутністю належних доказів, суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи.

Посилаючись на положення частини четвертої статті 206 ЦПК України, місцевий суд зазначив, що заява представника відповідача про визнання позову, суперечить закону, а тому не прийняв це визнання.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті (стаття 1218 ЦК України).

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261, частини першої статті 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі.

Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов`язком суду є роз`яснення наслідків невчинення такої процесуальної дії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав неподання позивачем доказів на підтвердження того, що інші спадкоємці відмовилися приймати спадщину після смерті її матері ОСОБА_2 , що саме її брат ОСОБА_4 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 , а також відсутність доказів про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , наявність або відсутність заповіту залишеного останнім, суд першої інстанції не роз`яснив позивачу наслідків таких дій.

Крім того, суд першої інстанції не був позбавлений можливості перевірити коло спадкоємців та належність складу учасників процесу, шляхом витребування необхідних копій матеріалів спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як стверджує позивач в позовній заяві, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , прийняв її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як встановлено судом, родинні відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , підтверджуються копією свідоцтва про народження останнього, серії НОМЕР_3 виданого 07.09.1983.

Відповідно до довідки № 4-4 від 16.01.2023 виданої виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті останньої в вказаному будинку був зареєстрований та проживав син померлої ОСОБА_4 (а.с.13).

З наданих позивачем копій матеріалів, які долучені до апеляційної скарги та прийняті апеляційним судом до уваги як докази, передбачені частиною третьою статті 367 ЦПК України, на виконання вимог частини четвертої статті 12 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, вбачається, що згідно з матеріалами спадкової справи №01/2023 від 13.01.2023, ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини у відповідності до ст. 1262 ЦК України після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є спадкоємцем після його смерті, і крім неї спадщину станом на 13.01.2023 року ніхто не приймав, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А. В. за № 03 від 13.01.2023 (а.с.61).

Також позивачем надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2023 року, виданого їй приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, на земельну ділянку площею 2,5267 га після смерті ОСОБА_4 (а.с.66); копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 73114602 від 07.07.2023 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,5267 га кадастровий номер після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.62); повідомлення приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Ковганич А. В. № 2 від 13.01.2023 на звернення ОСОБА_1 щодо заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63).

З довідки Брацлавської селищної ради № 4-75 від 31.01.2024 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями за законом є її син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 , заповіту по Брацлавській селищній раді немає, спадкоємців на обов`язкову часту у спадщині, передбачену ст. 1241 УК України немає, пережилого чоловіка, а також особи з якою спадкодавець проживала, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі немає (а.с.64).

З довідки Брацлавської селищної ради № 4-76 від 31.01.2024, також вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом є його сестра ОСОБА_1 , заповіту по Брацлавській селищній раді немає, спадкоємців на обов`язкову часту у спадщині, передбачену ст. 1241 УК України немає, пережилої дружини, а також особи з якою спадкодавець проживав, але не перебув у зареєстрованому шлюбі немає (а.с.65).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено.

Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У зв`язку з відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Як уже зазначалось, у встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про її прийняття, на яку приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А. В., своєю постановою від 07.07.2023 правомірно відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_2 в зв`язку з тим, що позивач надала документ про право власності на будинок без підпису і печатки уповноваженої особи на видачу такого документа.

Відповідно до інформаційної довідки виданої КП «Немирівське БТІ», по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №4-5 від 16.01.2023 станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспного двору, до складу двору входили: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.28).

Що стосується земельних ділянок, які на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 000008, виданого Грабовецькою сільською радою 25.12.2000, належать ОСОБА_2 , то їх фактично прийняв у спадщину ОСОБА_4 після смерті матері. І відповідно у спадкодавця ОСОБА_4 відсутні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначеною законодавством сукупністю функцій, притаманною юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 559/2667/13-ц (провадження № 61-1416св18) зазначив, що обґрунтованим є висновок, за яким свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тож якщо бракує умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Як передбачено частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При вирішенні справ суд керується процесуальним законом, який в даному випадку чітко визначає умови, за яких суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Такими умовами, згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України є: 1) якщо визнання позову суперечить закону; 2) якщо таке визнання порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Разом з тим у своєму рішенні суд першої інстанції не навів, яким чином визнання позову відповідачем суперечить закону, зокрема якій саме нормі, якого закону та в чому конкретно полягає така суперечність.

Таким чином, суд першої інстанції порушив положення частини четвертої статті 206 ЦПК України в частині відмови в прийнятті визнання позову, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що визнання позову відповідачем суперечить якимись нормам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб з огляду на специфіку правовідносин, які виникли між сторонами.

З урахуванням викладеного, у в`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Брацлавської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельні ділянки:

площею 0,3393 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0172, що розташована по АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ВН 000008, виданого Грабовецькою сільською радою 25.12.2000;

площею 0,2400 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :03:002:0173, що розташована в селі Сорокодуби, Тульчинський район, Вінницька область, та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ВН 000008, виданого Грабовецькою сільською радою 25.12.2000;

площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :03:002:0174, що розташована по АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ВН 000008, виданого Грабовецькою сільською радою 25.12.2000.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник