РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/12079/23

Провадження № 22-ц/4815/607/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач держава Україна в особі Рівненської обласної прокуратури,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року (ухвалене у складі судді Панас О.В., повний текст рішення суду виготовлено 04 березня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Рівненської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду та стягнення витрат на правову допомогу, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Рівненської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду та стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказував, що 26 січня 2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008405 від 05 грудня 2016 року.

21 липня 2017 року відносно нього було складено та затверджено обвинувальний акт, який було направлено до Рівненського міського суду.

Вироком Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року по справі №569/11583/17 його визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року щодо нього без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення.

На підставі викладеного, зазначає, що протягом 2017-2022 років він незаконно перебував під слідством та судом. Внаслідок вказаних подій, він постійно перебував під емоційним тиском, оточуючі критично оцінювали його діяльність та ставились до нього з острахом, намагались уникати спілкування з ним. Він та члени його сім`ї відчували постійний пригнічення, острах перед можливістю застосування інших запобіжних заходів, в тому числі тримання під вартою. У зв`язку з чим, він зазнав моральних переживань, було порушено звичайний уклад його життя та нормальні життєві зв`язки.

Щодо нього, як публічної особи, поширювалася неправдива інформація про злочинні діяння, інформація щодо притягнення його до кримінальної відповідальності висвітлювалась у місцевих та всеукраїнських засобах масової інформації, внаслідок чого доведена до відома необмеженому колу осіб. Вказане спричинило негативне ставлення від колег, справа набула значного суспільного резонансу. Його ділова репутація була знищена, ділові партнери відмовлялись йти на перемовини зі ним.

Вважав, що безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, намагання органів обрати щодо нього міру запобіжного заходу, проведення обшуку за місцем його проживання, арешту мого майна, в тому числі автомобіля,тривалий розгляд судами першої, апеляційної та касаційної інстанціями кримінальної справи стосовно нього суттєво погіршили його стан здоров`я.

Таким чином, він має право на стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та стягнення витрат на правову допомогу.

Розмір моральної шкоди, ним розраховано за період з 26 січня 2017 року (з моменту пред`явлення підозри) по 27 липня 2022 року (до винесення Волинським апеляційним судом ухвали, вступу рішення суду у законну силу), з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 66 місяців*6700=442 200,00 грн, у мінімальному розмірі відповідно до положень Закону № 266/94-ВР.

Також, зазначав, що у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, ним були понесені значні витрати на оплату правової допомоги адвокату. Зокрема, між ним та адвокатом Цуняком В.Й. було укладено договори про надання правової допомоги, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження. За надання правничої допомоги на стадії досудового слідства, суду першої та апеляційної інстанції ним було сплачено гонорар в загальній сумі 150 000,00 грн.

Просив суд стягнути з Державного бюджету України на його користь шкоду завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та витрати на правову допомогу в сумі 592 000 гривень, з яких 442 200 грн відшкодування моральної шкоди, та 150 000 грн відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави України в особі Рівненської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та стягнення витрат на правову допомогу, задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 468 600 (чотириста шістдесят вісім тисяч шістсот) грн 00 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що заявлена позивачем сума моральної шкоди у гарантовано мінімальному розмірі передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає до задоволення без оцінки доказів щодо її розміру.

Подані позивачем докази, підтверджують вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат на юридичну допомогу у кримінальному провадженні №0008405 у загальному розмірі 150 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, в частині стягнення витрат на правову допомогу, Рівненська обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що позивачем повинно бути доведено, на підставі належних та достатніх доказів, реальне понесення саме такої суми витрат на правничу допомогу, а також фактичну сплату цих коштів на рахунки вищевказаного адвоката, обґрунтовано розумність встановлення гонорару у сумі 150 000 грн, а також відповідність його розміру обсягам часу і роботи адвоката.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Цуняком В.И. укладено 3 договори про надання правової допомоги від 12.12.2016 року, від 31.07.2017 року та від 01.09.2020 року.

Як вбачається з тексту Договору про надання правової допомоги від 12.12.2016 року, за виконання умов даного Договору в момент його укладення Клієнт сплачує гонорар у вигляді фіксованої суми, розмір якої зазначається в Додатку № 1 до даного Договору, що підписується Адвокатом та Клієнтом.

Згідно Додатку № 1 до зазначеного Договору, гонорар встановлюється у фіксованому розмірі та становить 60 000 гривень.

Також, між сторонами укладено додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 12.12.2016, згідно якого сторони домовились, що клієнт сплачує гонорар протягом одного року з моменту набрання остаточного рішення у кримінальній справі законної сили.

При цьому, згідно звіту до Договору про надання правової допомоги від 31.07.2017 року, у період січня-березня 2017 року адвокатом було опрацьовано матеріали по обранню міри запобіжних заходів, на що витрачено 5 годин, вартістю 2 000 гривень.

Крім того, у період лютого-березня 2017 року адвокатом зазначено про підготовку та участь у судових засіданнях щодо розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу, на що відповідно також витрачено 5 годин, вартістю 2 000 гривень.

Водночас, слід зауважити, що виокремлення роботи щодо "опрацювання матеріалів по обранню міри запобіжних заходів", є необґрунтованим та фактично охоплюється діями адвоката з "підготовки до участі у судовому засіданні щодо розгляду клопотання з вказаних питань". Що і підтверджує зазначений ним період часу з січня по березень 2017 року.

Також, зазначений звіт від 31.07.2017 містить такі роботи за липень 2017 року як "виконання вимог ст. 290 КПК України (7 томів)", на що витрачено 10 годин, вартістю 15 000 гривень.

У той же час, у липні 2017 року адвокатом окремо опрацьовано матеріали того ж таки кримінального провадження, на що витрачено вже 40 годин, вартістю 25 000 гривень.

Однак, по суті це є одні і ті самі матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008405.

Відтак, зазначення окремо обох цих пунктів щодо виконаних тотожних робіт є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та, відповідно, така подвійна оплата цих робіт має бути виключена із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

При цьому, розрахунок виконаних робіт 10 год/15 000 грн (1500 грн/год) та 40 год/25 000 грн (625 грн/год) без належних обґрунтувань різниці щодо алгоритму їх обчислення, також свідчить про невідповідність витрат критеріям їх визначення.

Окрім того, на виконання договору від 31.07.2017 року, надано Розрахунок-звіт від 10.07.2020, у якому вказано зокрема про участь адвоката у 23 судових засіданнях Рівненського міського суду з 01.08.2017 по 06.07.2020 у справі № 569/11583/17 (01.08.2017, 06.09.2017, 03.10.2017, 30.11.2017, 25.01.2018, 16.05.2018, 13.06.2018, 24.09.2018, 03.10.2018, 22.10.2018, 11.11.2019, 19.11.2019, 04.02.2020, 06.02.2020, 27.04.2020,15.05.2020, 15.06.2020, 03.07.2020, 06.07.2020), на що витрачено 23 години, вартістю 45 000 гривень. При цьому, адвокатом не зазначено їх тривалості, не вказано розмір обчислення вказаних робіт/послуг щодо вартості за 1 годину.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у вказаній справі за період часу з 01.08.2017 року по 06.07.2020 року, по вказаним у Розрахунку-звіту датам, наявні лише 2 ухвали (від 06.09.2017 та від 19.11.2019) щодо проведених судових засідань з розгляду зазначеної справи.

Тому фактично неможливо встановити відповідність розрахованої суми гонорару обсягу виконаних робіт чи наданих послуг та затратам часу на їх виконання адвокатом.

Відтак, матеріалами справи не підтверджено відповідність визначення розміру гонорару критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Місцевим судом не надано жодної оцінки обґрунтованості розміру гонорару, визначенню його з урахуванням обсягу часу і виду роботи, що вимагається для належного виконання покладених на адвоката обов`язків.

Просила суд скасувати рішення суду, в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 150 000 грн і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні такої позовної вимоги.

26 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Цуняк В.Й. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що відповідно до п. 52 рішення Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 року по справі №754/5683/22, провадження №14-28цс23, слідує, що: "Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду і зокрема Великої Палати Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і у суддів відсутні права для не застосування таких висновків."

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.02.2021 року по справі №225/4183/18: "Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Отже, визначені наведеним вище Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги не є тотожними витратам на правничу допомогу, які передбачені статтею 137 ЦПК України, а тому, в даному випадку потрібно виходити зі спеціальної норми закону, якою передбачено таке відшкодування."

У постанові Верховного Суду від 13.02.2024 року по справі № 910/12155/22, зазначено, що: "у справі було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини" витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 по кримінальному провадженню є фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтований, співмірний зі складністю справи, значенням справи для клієнта (який є відомою особою, станом на той час депутатом, та якого виправдано), обсягом матеріалів у справі (7 томів), кількістю підготовлених процесуальних документів (проведено 4 додаткові судові експертизи), кількістю засідань (більше 24), тривалістю розгляду справи судом (більше 5 років).

Також варто зазначити, в результаті надання належної та ефективної правової допомоги ОСОБА_1 по даному кримінальному провадженню, Рівненським міським судом прийнято законне та вмотивоване рішення, яким ОСОБА_1 виправдано.

Крім того, слід звернути увагу, що Рівненським апеляційним судом 05.03.2024 року у справі №569/13339/23 переглядалось рішення суду першої інстанції щодо іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_2 , і апеляційна інстанція рішення суду першої інстанції, яким задоволено стягнення з держави правничої допомоги у повному обсязі, залишила без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 січня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008405 від 05 грудня 2016 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2020 року у справі № 569/11583/17 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК, та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України за цим обвинуваченням, з підстав не доведення того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без зміни.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Судом також встановлено, що для захисту своїх інтересів ОСОБА_1 12 грудня 2016 року укладено договір із адвокатом Цуняком В.Й. про надання правової допомоги на представництво/захист його інтересів у органах поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, суді м.Рівне та апеляційному суді у Рівненській області (а.с. 100).

Згідно додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 12.12.2016 року за виконання умов договору встановлено гонорар у розмірі 60 000 грн (а.с. 101), який був сплачений на користь адвоката 03.07.2023 року, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 104).

31.07.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатом Цуняком В.Й. укладено договір про надання правової допомоги-захисту в суді м.Рівне та Рівненському апеляційному суді у справі № 0008405 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України (а.с. 100).

Згідно додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 31.07.2017 року за виконання умов договору гонорар на першу інстанцію суду встановлюється у фіксованому розмірі, що становить 75000 грн, у разі оскарження рішення першої інстанції, гонорар на апеляційну інстанцію суду встановлюється у фіксованому розмірі, що становить 15 000 грн (а.с. 106).

За надання адвокатом правової допомоги на підставі договору від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 сплачено 75000 грн гонорару, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 03.07.2023 року (а.с. 109).

01 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Цуняком В.Й. укладено договір № 11 про надання правової допомоги у формі представництва/захисту по справі № 569/11583/17 про захист ОСОБА_1 у Волинському апеляційному суді (а.с. 110-111).

Згідно додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги у формі представництва/захисту № 11 від 01.09.2020 року встановлено гонорар за виконання умов договору у фіксованому розмірі 15 000 грн, який сплачено ОСОБА_1 03.07.2023 року, згідно платіжної інструкції 0.0..1 (а.с. 115).

Таким чином, за представництво та захист ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 396 КК України, ним було сплачено адвокату Цуняку В.Й. гонорар у загальному розмірі 150 000 грн.

Як встановлено судом, підставою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом є право на відшкодування шкоди, передбачене ч. 1 ст. 1176 ЦК України, ст.ст.1, 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки наявний передбачений ч.2 ст.1176 ЦК України та ст.2 вказаного Закону випадок, з яким пов`язується право на відшкодування шкоди (спеціальний делікт).

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0008405 підтверджені наданими договорами про надання правничої допомоги, укладені ним з адвокатом Цуняком В.Й., Звітами про виконання робіт/надання послуг за цими договорами та квитанціями про сплату гонорару на загальну суму 1150 000,00 грн.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачем необґрунтовано двічі здійснено оплату послуг адвоката щодо "опрацювання матеріалів по обранню міри запобіжних заходів", що фактично охоплюється діями адвоката з "підготовки до участі у судовому засіданні щодо розгляду клопотання з вказаних питань", апеляційним судом відхиляються як такі, що не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, у звіті адвоката Цуняка В.Й. відповідно до договору про надання правової допомоги від 10.02.2017 року зазначено окремі правові послуги, надані адвокатом: опрацювання матеріалів по обранні міри запобіжних заходів, накладення арештів, на що адвокатом витрачено 5 годин роботи, та підготовка та участь адвоката в судових засіданнях Рівненського міського суду, апеляційному суді по розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та накладення арешту на майно, на що адвокатом витрачено 5 годин роботи (а.с. 103).

Окрім того, як роз`яснено Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 року по справі № 910/12155/22: "у справі було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини"

Оцінюючи встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги Рівненської обласної прокуратури, апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого суду.

Суд дійшов правильного висновку, який базується на нормах закону, що регулює спірні правовідносини, та матеріалах справи, що у ОСОБА_1 наявне право на відшкодування шкоди, передбачене ч.1 ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а тому пов`язане із цим право на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у відповідності до положень п. 4 ст. 3 цього Закону.

Місцевим судом правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.