Провадження № 2/204/944/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кошелюк Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» про стягнення не донарахованої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» про стягнення не донарахованої заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача на його користь не донараховану заробітну плату за липень 2001 року в сумі 137,89 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він 30 липня 1999 року був прийнятий на роботу до ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» електрослюсарем підземним; 06.07.2000 року позивач був переведений електрослюсарем третього розряду; 02.01.2002 року він був переведений електрослюсарем підземним четвертого розряду; а з 22 листопада 2006 року і по теперішній час він працює електрослюсарем підземним п`ятого розряду. ОСОБА_1 05.07.2023 року звернувся до Міністерства енергетики України з листом щодо внесених змін до Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками, що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, отримав посилання на повний текст ГУ та всі зміни і доповнення до неї. Так, згідно п. 9.4.2. ГУ, мінімальна годинна тарифна ставка розраховується виходячи з середньомісячної норми робочого часу, розрахованої виходячи з норми тривалості робочого часу на відповідний рік, а згідно із ст. 3.2. Колективного договору та ст. 8.2 ГУ тривалість робочого часу для підземних працівників складає 30 годин на тиждень. Однак, при розрахунку тарифних ставок на підприємстві застосовується 40-годинна тривалість робочого часу, що суперечить п. 9.4.2. ГУ. З урахуванням зазначеного, не донарахована заробітна плата за липень 2001 року складає суму 137,89 грн., яку і просив стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Встановлено, та з трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 30.07.1999 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що наказом ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» №1250к від 30 липня 1999 року ОСОБА_1 прийнято на посаду електрослюсаря підземного; наказом ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» №2110к від 22 листопада 2006 року ОСОБА_1 переведено на посаду електрослюсаря підземного п`ятого розряду (а.с.20-23).

05.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства енергетики України із письмовою заявою у якій просив надати інформацію за якою формулою та згідно якого документу розраховувалась годинна тарифна ставка, що визначена у ч.2 ст.9.4.1 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що Міненерго надало ОСОБА_1 відповідь та зазначило, що методичні рекомендації щодо запровадження погодинної оплати праці та дотримання мінімальних годинних гарантій в оплаті праці, затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 16.04.1999 №69. Пунктом 3 Методичних рекомендацій встановлений порядок розрахунку мінімальних годинних гарантій в оплаті праці при запровадженні погодинної оплати праці (а.с.11).

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію розрахункового листка за липень 2001 року за яким ОСОБА_1 нараховано 424 грн. (а.с.12); копію шифрів видів оплати праці (а.с.13-14); інформацію з Управління інспекційної діяльності у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо запровадження неповного та скороченого робочого часу під час карантину (а.с.15); інформаційні роз`яснення головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Кіровоградській області Людмили Філоненко (а.с.16-17); лист Міністерства праці та соціальної політики України №13-4796 від 20.11.2000 Про норму тривалості робочого часу на 2001 рік (а.с.18-19); наказ Міністерства праці та соціальної політики України №69 від 16.04.99 року Про методичні рекомендації щодо запровадження погодинної оплати праці та дотримання мінімальних годинних гарантій в оплаті праці (а.с.24-29).

Згідно відповіді директора ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" від 19.12.2019 року №1869 на лист ОСОБА_1 від 12.12.2019 року за №41, розрахунок тарифних ставок та окладів на ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" здійснюється з дотриманням п.9.4.1 та 9.4.2 Галузевої угоди. Мінімальна тарифна ставка розраховується з середньомісячної норми робочого часу 40-годинного п`ятиденного робочого тижня на відповідний рік та встановленого законодавством прожиткового мінімуму. Для розрахунку тарифних ставок підземних робітників, тривалість робочого тижня яких складає 30 годин, застосовується збільшуючий коефіцієнт 3,234 (а.с.30).

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів. Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники, що визначено ст. 5 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оплату праці» законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про підприємства в Україні» та інших актів законодавства України.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Крім того, ч. 1-2 ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 51 КЗпП України передбачено, що скорочена тривалість робочого часу встановлюється: для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, - не більш як 36 годин на тиждень.

Пунктом 8.2 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості), від 03.07.2001 року, зареєстрованої Міністерством праці та соціальної політики України за № 71 від 07.08.2001 року, встановлюється тривалість робочого часу, яка також не може перевищувати: для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах 30 годин на тиждень; для майстрів гірничих 35 годин на тиждень з урахуванням часу видачі нарядів і здавання звітів; для інших працівників 40 годин на тиждень.

Крім того, п. 9.4.1 зазначеної Галузевої угоди тарифні сітки (схеми посадових окладів) на підприємствах формуються на основі тарифних ставок робітників першого розряду, які встановлюються в розмірах, що перевищують законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), визначених у таблицях додатків до Умов оплати праці (Додаток до розділу 9), якими враховані міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці. Тарифні ставки (оклади, посадові оклади) розраховуються шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), розрахованої згідно з п. 9.4.2. цієї угоди, на коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок (окладів) робітників і посадових 20 окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених Додатком до розділу 9 цієї Угоди. При цьому мінімальними гарантіями в оплаті праці обов`язковими для всіх підприємств галузі, які знаходяться у сфері дії Угоди, є розмір тарифної ставки (мінімального окладу) робітників першого розряду, що розраховується із встановленого розміру мінімальної годинної тарифної ставки, яка розраховується із законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, збільшеного на відповідний коефіцієнт.

Відповідно до п. 9.4.2 Галузевої угоди перегляд діючих і введення нових тарифних ставок (окладів), посадових окладів працівників Підприємств проводиться самостійно в порядку і терміни, встановлені діючою на підприємстві системою оплати праці, з дотриманням соціальних норм і гарантій, передбачених діючим законодавством та цією угодою. При цьому мінімальна годинна тарифна ставка розраховується виходячи з середньомісячної норми робочого часу, розрахованої виходячи з норми тривалості робочого часу на відповідний рік.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що 9.4.2 Галузевої угоди не містить вказівки про розрахунок мінімальної тарифної ставки за конкретною професією, а приписами ст. 51 КЗпП України та п. 8.2 Галузевої угоди визначена скорочена тривалість робочого часу. Однак, поняття «тривалість робочого часу» та «мінімальна тарифна ставка» не є тотожними для конкретного працівника. Таким чином, розрахунок мінімальної годинної тарифної ставки розраховується виходячи з середньомісячної норми робочого часу на відповідний рік для 40-годинного робочого тижня. Крім того, при здійсненні розрахунку тарифної ставки з урахуванням 30-годинного робочого тижня така тарифна ставка не буде вважатися мінімальною, оскільки існує тарифна ставка з розрахунку 40-годинного робочого тижня, що за визначенням буде меншою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" вірно здійснювався розрахунок мінімальної тарифної ставки та тарифної ставки позивача ОСОБА_1 за спірний період «липень 2001 року», відповідно до п. 9.4.1 та 9.4.2 Галузевої угоди, і позивач в зазначений період отримував заробітну плату з розрахунку тарифної ставки з застосуванням 40-годинного робочого тижня.

За таких обставин, суд відхиляє аргументи позивача ОСОБА_1 , які пов`язані з помилковим тлумаченням пункту 9.4.2 Галузевої угоди щодо розрахунку мінімальної годинної тарифної ставки та не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача нарахувати позивачу та стягнути на користь останнього не донараховану заробітну плату за липень 2001 року в загальному розмірі 137,89 грн., і вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Шахта імені М.С. Сургая» про стягнення заробітної плати відмовити в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати згідно зі ст.141 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» про стягнення не донарахованої заробітної плати відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Державне підприємство «Шахта ім. М.С.Сургая» (місцезнаходження: 85670, Донецька область, м.Вугледар)

Суддя Н.В. Токар