01.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/5648/23
Єдиний унікальний номер 205/5648/23
Провадження № 2/205/871/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої Анастасії Анатоліївни, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, визнання спадщини відумерлою та передання її у власність територіальної громади міста,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міськрада 05 червня 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої А.А., третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, визнання спадщини відумерлою та передання її у власність територіальної громади міста.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 2, 5 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 23 червня 2023 року було подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 28 червня 2023 року заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову було задоволено частково та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року клопотання Дніпровської міської ради про витребування доказів було задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач у позові та його представник у ході судового засідання, посилалися на те, що на підставі розпорядження органу приватизації ОСОБА_3 у складі родини: чоловіка ОСОБА_4 і дочки ОСОБА_5 було передано квартиру АДРЕСА_1 . На підставі розпорядження № Дніпропетровського міського голови № 415-р «Про присвоєння адрес житловим будинкам по АДРЕСА_2 » від 08 серпня 2014 року житловому будинку АДРЕСА_3 . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. 17 серпня 2022 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/3 частину вказаної квартири ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ім`я відповідача ОСОБА_2 було видано після ухвалення судом рішення про визначення ОСОБА_2 додаткового строку на прийняття спадщини. При цьому, судовим рішенням лише визначено додатковий строк відповідачеві ОСОБА_2 на прийняття спадщини, але факт її родинних відносин з померлим спадкодавцем не встановлено. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 відповідачеві ОСОБА_1 було видано нотаріусом після встановлення рішенням суду факту проживання однією сім`єю відповідача ОСОБА_1 і спадкодавця. Тобто, нотаріусом при оформленні свідоцтв про право на спадщину не встановлені зазначені обставини та безпідставно видані свідоцтва. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2020 року, яким встановлений факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , скасовано, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Таким чином, наявні підстави для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. Оскільки у відповідачів відсутні підстави для спадкування за законом, спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, квартира АДРЕСА_4 , 2/3 частини якої належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша 1/3 частина належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , має бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність територіальної громади. Просили суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 від 17 серпня 2022 року, видане на ім`я ОСОБА_1 приватним нотаріусом Арсеньєвою А.А., недійсним; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 від 29 вересня 2021 року, видане приватним нотаріусом Арсеньєвою А.А. на ім`я ОСОБА_2 , недійсним; визнати відумерлою спадщину, яка складається із квартири АДРЕСА_4 , яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати її у власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради; стягнути з відповідачів судові витрати. У своїй заяві до суду від 01 квітня 2024 року представник позивача просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві, а її представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що позивач у позовній заяві вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року ОСОБА_2 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , але не встановлено факт проживання зі спадкодавцем або факт родинних відносин між ними, тому свідоцтво про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Арсеньєвою А.А. видано відповідачеві безпідставно. У разі незгоди Дніпровської міської ради з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року, яким визначено ОСОБА_2 додатковий строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , позивач не позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою. Проте, позивачем, в порушення права власності відповідача ОСОБА_2 , заявлено позовні вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 недійсним. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідач ОСОБА_2 , яка мала право на спадщину за законом, звернулася із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки судове рішення, яким визначено додатковий строк для прийняття спадщини, не оскаржено, воно набрало законної сили, факти, встановлені при його розгляді, є преюдиціальними. Також зазначили, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, яким встановлено факт проживання однією родиною ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не менше як 5 років на момент відкриття спадщини, скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, проте заявник (відповідач ОСОБА_1 ) не позбавлений можливості звернутися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою. Позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою мають розглядатися в порядку окремого провадження та заявлені Дніпровською міською радою передчасно. Позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй заяві представник відповідача справу просив розглядати без фіксації судового засідання технічними засобами, проти задоволення позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до суду не подав.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєва А.А. у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила.

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, рішення ухвалити відповідно до норм чинного законодавства.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1995 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 35, 229), право власності на яку зареєстровано в МБТІ (т. 1 а.с. 34, 35 оберт).

Згідно з розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 415-р від 08 серпня 2014 року житловому буд. АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 30).

ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 12, 13), яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 14).

Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 і ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла (т. 2 а.с. 10).

05 липня 1986 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 174 оберт).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (т. 1 а.с. 172). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

10 грудня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 171 оберт) після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 172), та їй були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 січня 2012 року, 31 жовтня 2012 року та 28 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 182 оберт, 189 оберт, 201).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2012 року ОСОБА_6 визначено додатковий строк у 2 місяця для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 191 оберт-192).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (т. 2 а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

23 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 3).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої А.А. від 23 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 87).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року визначено ОСОБА_2 додатковий строк в 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 21).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 2230, відповідачеві ОСОБА_2 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 52).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 158). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

04 грудня 2020 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 157).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. 17 серпня 2022 року відповідачеві ОСОБА_1 було видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 1066, про право на спадщину за законом на вклади в банківській установі (т. 1 а.с. 214), свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1067, на гараж в ГК «Метро» (т. 1 а.с. 227), а також свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1068, на підставі якого право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 належить відповідачеві ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 234).

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року (т. 1 а.с. 22-23, 206-207), яким встановлено факт проживання відповідача ОСОБА_1 зі спадкодавцем не менше 5 років, скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 24-26), заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1263 ЦК України визначено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 і батько померлої спадкодавці ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою, що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 . Тобто, вона доводиться померлій ОСОБА_6 тіткою, та відповідно, за відсутності інших спадкоємців ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за законом або заповітом, має право на спадкування за законом як спадкоємець третьої черги.

Посилання Дніпровської міської ради в позовній заяві, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року, яким визначено відповідачеві ОСОБА_2 додатковий строк в 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є підставою для отримання спадщини, оскільки судовим рішенням не встановлений факт родинних відносин між спадкоємцем і померлою спадкодавицею, не заслуговує на увагу, оскільки нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряється наявність родинних стосунків між спадкодавцем і спадкоємцем. І це віднесено законом до компетенції нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 68 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Тобто, предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини було саме визначення такого строку, оскільки постановою нотаріуса від 23 грудня 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі пропуску встановленого шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що спадкоємець і померлий спадкодавець проживали і були зареєстровані за різними адресами; питання про встановлення родинних відносин між ними не було предметом спору, оскільки вказаний факт був підтверджений в нотаріальній справі відповідними документами (т. 2 а.с. 8, 12-14).

Таким чином, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року, яким відповідачеві ОСОБА_2 визначений додатковий строк в 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , набрало законної сили, факт родинних відносин підтверджується відповідними свідоцтвами про народження відповідача, її брата батька померлої спадкодавці, спадкоємці попередньої черги відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Дніпровської міської ради в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсентьєвою А.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 2230, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Дніпровській міській раді слід відмовити.

З приводу заявлених позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2022 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А., суд приходить до такого висновку за наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З постанов Верховного Суду 28 грудня 2020 року у справі № 662/826/19, провадження № 61-20147св19, та від 21 грудня 2020 року у справі № 318/1268/18, провадження № 61-3783св19, а також від 08 квітня 2020 у справі № 368/1817/15, провадження № 61-26593св18 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно.

Фактично свідоцтво не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження наявності права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Чинність документа, в даному випадку свідоцтва, є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава (правочин), у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то такий правочин не породжує в його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчувальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 916/780/18.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, зазначено відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування: утримання, спорідненість, заповіт.

Підставою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, яким було встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 жовтня 2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано, заяву залишено без розгляду.

Згідно з ч. 3 п. 27 Постанови пленума Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

За таких обставин, враховуючи, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 серпня 2022 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. і зареєстроване в реєстрі за № 1068, відповідно до якого відповідачеві ОСОБА_1 як спадкоємцеві ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 2/3 частин квартири АДРЕСА_4 , видане нотаріусом на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року, скасованого постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, тобто, правова підстава (документ), у зв`язку з якою було видано свідоцтво скасовано, тому зазначене свідоцтво підлягає визнанню недійсним, а позовні вимоги Дніпровської міської ради в цій частині задоволенню.

При розгляді справи судом встановлено, що окрім свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частин квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину на гараж та на банківський вклад, при цьому враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, питання про недійсність зазначених свідоцтв судом не вирішується, оскільки не є предметом спору.

З приводу заявлених позовних вимог про визнання відумерлою спадщини, яка складається із квартири АДРЕСА_4 , яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передачі її у власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів відсутності спадкоємців за законом або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття, а тому і не доведено перед судом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, які підлягають захисту.

Позовні вимоги в частині визнання спадщини у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відумерлою та передачу її у власність територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради задоволенню не підлягають, оскільки після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявний спадкоємець третьої черги за законом відповідач ОСОБА_2 , якій визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року, яке не оскаржувалося відповідачем, Дніпровською міською радою, набрало законної сили, тобто, обов`язкове до виконання, тому за таких обставин відсутні правові підстави для визнання спадщини у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відумерлою. У задоволенні позовних вимог в цій частині Дніпровській міській раді слід відмовити.

З приводу визнання спадщини у вигляді 2/3 частин квартири АДРЕСА_4 , які залишилися після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою та передачу її у власність територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Підставою скасування судового рішення суду першої інстанції зазначено, що справа мала би розглядатися в порядку позовного провадження, а не окремого, оскільки метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після її смерті. Таким чином, зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки встановлення факту спрямоване на отримання спадкового майна у власність, а тому спір підлягає розгляду в загальному порядку.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися з позовною заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку позовного провадження, адже, хоча рішення суду від 24 червня 2022 року було скасовано судом апеляційної інстанції, заяву залишено без розгляду, що передбачає право заявника на вирішення питання та захисту прав в судовому порядку.

Разом з цим суд зауважує, що спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , які залишилися після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути визнана судом відумерлою, оскільки після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняла його дружина, ОСОБА_3 , як спадкоємиця першою черги, про що свідчать спадкова справа, копія якої наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 171-202).

Таким чином, задоволення позовних вимог в частині визнання спадщини у вигляді 2/3 частин квартири АДРЕСА_4 , які залишилися після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою та передача її у власність територіальної громади буде передчасною, оскільки остаточно питання про відсутність спадкоємців на частину квартири, належну ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вирішено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Позивачем Дніпровською міською радою при поданні позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 6 710 грн. (т. 1 а.с. 1, 39), який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача у розмірі 3 355 грн. (5 368 грн. + 1 342 грн. : 2 = 3 355 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 1218, ч. 1 ст. 1236, ч. 1 ст. 1261, ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296, ст. 1277 ч. 1 ст. 1300, ст. 1301 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 263, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 серпня 2022 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою Анастасією Анатоліївною і зареєстровано в реєстрі за № 1068, видане на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ).

У задоволенні інших позовних вимог Дніпровській міській раді (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) судовий збір у розмірі 3 355 (трьох тисяч трьохсот п`ятдесяти п`яти) гривень.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: