САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту особистої приватної власності померлого та визнання права власності в порядку спадкування,

за участю: представника позивачів ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про встановлення факту особистої приватної власності померлого та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.04.1964 року уклав шлюб з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 - мово оригіналу - « ОСОБА_8 »). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від шлюбу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 мають спільних дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 уклав шлюб з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 - мовою оригіналу « ОСОБА_9 »). Таким чином ОСОБА_2 доводиться ОСОБА_1 - чоловіком, в свою чергу ОСОБА_3 доводиться позивачу 1, рідним братом чоловіка, тобто - «діверем». Також слід зазначити, що Позивач 1 - ОСОБА_1 доводиться померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дружиною сина - ОСОБА_2 тобто «невісткою». Позивач 2 та Відповідач поміж собою є рідними братами. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 належали на праві власності: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; причіп марки МА3, модель 81 14, 1984 року випуску, колір сірий, тип Т3- причіп-легковий - VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . За життя ОСОБА_6 склав заповіт, за яким спадкоємцем всього належного спадкодавцю майна є ОСОБА_1 . Оскільки право власності ОСОБА_6 на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями, набувалось під час шлюбу з ОСОБА_7 , належне йому майно нотаріусом було розподілено виходячи із 1/2 частки належної ОСОБА_6 . Отже 1/2 частки майна ОСОБА_6 розподілилась наступним чином. Позивач 1 - ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 1/2 частки права власності ОСОБА_6 , що від загальної частини будинку складає - 3/8 частки. Також Позивач - 1 прийняла спадщину за заповітом на 3/4 частки транспортного засобу (причіпу), який належав ОСОБА_6 . Позивач 2 - ОСОБА_2 , прийняв обов`язкову частку у спадщині за законом (ст. 1241 ЦК України), яка складається з 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 1/2 частки права власності ОСОБА_6 , що від загальної частини будинку складає - 1/8 частку. Також Позивач 2 - ОСОБА_2 , прийняв обов`язкову частку у спадщині за законом (ст. 1241 ЦК України), яка складається з 1/4 частки транспортного засобу (причіпу), який належав ОСОБА_6 . Позивач 2 - ОСОБА_2 , має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту складеного ОСОБА_6 на ім`я - ОСОБА_1 , оскільки є особою з інвалідністю II групи та на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України, відноситься до категорії повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця - ОСОБА_6 . Таким чином 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями після смерті ОСОБА_6 успадкували в таких частках: 3/8 частки за заповітом успадкувала його невістка - ОСОБА_1 ; 1/8 частку обов`язкової частки за законом успадкував його син - ОСОБА_2 . А вказаний транспортний засіб (причіп), який належав ОСОБА_6 після його смерті успадкували в таких частках: 3/4 частки за заповітом успадкувала його невістка - ОСОБА_1 ; 1/4 частку обов`язкової частки за законом успадкував його син - ОСОБА_2 . Стосовно ОСОБА_3 (Відповідач), то він не приймав спадщину після смерті батька ОСОБА_6 оскільки не проживав постійно разом з батьком на час відкриття спадщини та не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Як вже зазначалось вище, хоча за договором купівлі-продажу спірний житловий будинок з господарськими будівлями належав в цілому ОСОБА_6 , в силу ст. 63 СК України вважається, що інша 1/2 частка спірного житлового будинку належить ОСОБА_7 , оскільки є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Тому з метою прийняття іншої 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, ОСОБА_2 (Позивач 2) та ОСОБА_3 (Відповідач) 07.12.2023 р. звернулись до державного нотаріуса Восьмої дніпровської держаної нотаріальної контори Небосенко О.А., щодо вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. За результатами розгляду зазначеної заяви державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А., постановою від 07.12.2023 р. було відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_10 у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті їх матері - ОСОБА_7 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою відмови виявилось, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, набувався ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_6 , у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в силу чого, на підставі ст. 63 СК України ОСОБА_7 мала право на 1/2 частку зазначеного вище житлового будинку. Шлюбний договір між ними не укладався. На час смерті ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4 року), 1/2 частка у спільному майні подружжя, набутого за час шлюбу, згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» нею виділена не була. До того ж, як вбачається з постанови держаного нотаріуса від 07.12.2023 р. за заявою ОСОБА_3 від 17.07.2019 року про прийняття спадщини за заповітом та за законом заведено спадкову справу № 364/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 його матері - ОСОБА_7 . Зі свого боку ОСОБА_2 згідно ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину за законом після матері - ОСОБА_7 , оскільки постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, про відмову від прийняття спадщини не заявляв. Наразі щодо зазначеного спадкового майна в обсязі 1/2 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, після смерті ОСОБА_7 , спадкоємцями першої черги якої є ОСОБА_2 (Позивач 2) та ОСОБА_3 (Відповідач), з боку Позивачів виник спір, що стосується правового режиму спільної сумісної власності подружжя і виходячи з цього щодо обсягу спадкового майна, яке залишилось саме після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 належали на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, Позивачі зазначають, що вказане майно ОСОБА_6 придбав за власні кошти, які ним були зароблені до реєстрації шлюбу. Кошти на придбання майна ОСОБА_6 мав до шлюбу, оскільки працював та отримував заробітну плату від чого мав дохід та відкладав зароблені грошові кошти. У зв`язку з чим реєстрація права власності на майно була здійснена на нього особисто, а не в рівних частинах з дружиною. Саме тому останній вважав, що вказане майно є його особистою приватною власністю. З урахуванням цього факту за життя ОСОБА_6 , здійснив особисте розпорядження щодо свого майна в цілому на випадок своєї смерті, склавши заповіт за яким спадкоємцем всього майна є позивач 1 - ОСОБА_1 . Крім того потрібно звернути увагу, що з моменту реєстрації шлюбу - 14.04.1964 р. по дату придбання житлового будинку - 13.06.1966 р. минуло 2 роки 1 місяць 30 днів. За цей проміжок часу подружжю не можливо накопичити кошти на придбання жилого будинку загальною площею 70,5 кв.м. Так, серед іншого рішення ОСОБА_6 про складення заповіту на невістку приймалось виходячи з того, що в його дружини ОСОБА_7 був інший будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Тому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умовно розподілили своє майно виходячи з принципів справедливості. Таким чином, ОСОБА_6 заповів майно своїй невістці, розраховуючи що його особистий будинок відійде сім`ї його сина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . А його дружина ОСОБА_7 заповіла свій будинок сину ОСОБА_3 який відійшов його сім`ї. Таким чином, ОСОБА_3 здійснивши купівлю спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , в період шлюбу, але за його особисті кошти зароблені до реєстрації шлюбу, така обставина не є підставою для віднесення вказаного майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. Так, оскільки на 1/2 частку спірного житлового будинку, яка наразі вважається часткою померлої ОСОБА_7 , не розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності подружжя, ця частка є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_11 . У зв`язку з чим Позивач 1, як спадкоємець за заповітом та Позивач 2, як спадкоємець обов`язкової частки у спадщини після смерті ОСОБА_6 мають право на спадкування цієї 1/2 частки спірного житлового будинку, але позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. Відтак порушене право власності позивачів на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Просить суд встановити факт того, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на обов`язкову 1/8 (одну восьму) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати віднести на рахунок Позивача 1.

23 січня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 1964 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7 (до шлюбу - ОСОБА_12 ), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.19).

13 червня 1966 року між ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, останній придбав у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 житловий будинок загальною площею 43,4 кв.м. з господарчими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.с.30-33).

З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про затвердження переліків найменувань проїздів та об`єктів, розташованих на території міста Дніпра» № 111 від 22.05.2018 року, чинна назва - АДРЕСА_1 (а.с.41-45).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28 січня 2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Серії НОМЕР_4 (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01 червня 2022 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Серії НОМЕР_5 (а.с.16).

Відповідно до ст. 100 ЦК Української РСР в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Статтею 101 ЦК Української РСР також передбачено, що в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

При цьому, позивачі зазначають, що житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_6 придбав за власні кошти, які ним були зароблені до реєстрації шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи той факт, що зазначені вище обставини визнаються учасниками справи, а отже позовна вимога про встановлення факту, що житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

22 грудня 2016 року ОСОБА_7 складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., відповідно до умов якого ОСОБА_7 заповідає належне їй домоволодіння з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 (а.с. 192).

09 листопада 2021 року ОСОБА_6 складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., відповідно до якого ОСОБА_6 заповідає ОСОБА_1 усе належне йому майно (а.с. 47).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2023 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 серпня 2023 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем частки причіпу марки МАЗ, модель 8114, 1984 року випуску, колір - сірий, тип ТЗ - причіп-легковий-В, VIN- НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 22.04.2005 року (а.с. 51).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. посвідчила, що спадкоємцем на частку зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син - ОСОБА_2 та спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з права власності на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. посвідчила, що спадкоємцем на частку зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син - ОСОБА_2 та спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з права власності на причіп марки МАЗ, модель 8114, 1984 року випуску, колір - сірий, тип ТЗ - причіп-легковий-В, VIN- НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 22.04.2005 року (а.с. 56).

З довідки № 116445 Серії 12 ААВ вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має другу групу інвалідності з 24.05.2021 року (а.с. 60).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2023 року державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. відмовила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину на відповідну частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 їх матері - ОСОБА_7 , оскільки цей житловий будинок набувався спадкодавцем та її чоловіком ОСОБА_6 , у період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, то він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в силу чого, на підставі ст. 63 Сімейного кодексу України, ОСОБА_7 мала право на частку зазначеного вище житлового будинку (а.с. 65-66).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить висновку, що оскільки судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , отже позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/8 частки вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на обов`язкову 1/8 частку вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами є законними, обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 100-101 ЦК Української РСР, ст.ст.16, 328, 1216, 1222, 1233, 1241 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33, 34, 76-81, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) про встановлення факту особистої приватної власності померлого та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт того, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А-1 - житловий будинок з прибудовами, В - гараж, Г - сарай, Д - вбиральня, Л - навіс, Ж - літня кухня, З - літня кухня, И - сарай, К - сарай, Л - навіс, М - навіс, Н - льох, №3 - ворота, №4 - колодязь, №5 - хвіртка, №6 - огорожа, №7 - ворота, є особистою приватною власністю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А-1 - житловий будинок з прибудовами, В - гараж, Г - сарай, Д - вбиральня, Л - навіс, Ж - літня кухня, З - літня кухня, И - сарай, К - сарай, Л - навіс, М - навіс, Н - льох, №3 - ворота, №4 - колодязь, №5 - хвіртка, №6 - огорожа, №7 - ворота, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на обов`язкову 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,5 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А-1 - житловий будинок з прибудовами, В - гараж, Г - сарай, Д - вбиральня, Л - навіс, Ж - літня кухня, З - літня кухня, И - сарай, К - сарай, Л - навіс, М - навіс, Н - льох, №3 - ворота, №4 - колодязь, №5 - хвіртка, №6 - огорожа, №7 - ворота, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев