УХВАЛА

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 727/11122/23

провадження № 61-6253ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Самокиши Вікторії Юріївни, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») на її користь банківський вклад у розмірі 37 500,00 грн, інфляційні втрати за період з квітня 2017 року до вересня 2023 року - 33 059,71 грн та три проценти річних за період з 03 квітня 2017 року до 11 жовтня 2023 року - 7 341,78 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року з урахування додаткового рішення цього ж суду від 30 січня 2024 року, позов задоволено.

Стягнено з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу в сумі 77 901,49 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року залишено без змін, додаткове рішення цього ж суду від 30 січня 2024 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнено з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7 000,00 грн.

У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Самокиши В. Ю., на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року.

У касаційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень, предметом позову в цій справі є: стягнення коштів за депозитним договором у загальному розмірі 77 901,49 грн (37 500,00 грн + 33 059,71 грн + 7 341,78 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та постанова Чернівецького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник, посилаючись на необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики, водночас посилається на наявність відповідної практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що виключає потребу формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо додержання форми договору, застосування вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Самокиши Вікторії Юріївни, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 січня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян