Справа № 229/2347/24
Провадження № 6/229/135/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Рибкіна Н.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи ТОВ «Вердикт Капітал» , ОСОБА_1 , приватний виконавець Григорчук Павло Васильович, ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити сторону стягувача виконавчого провадження № 65559533, відкритого на підставі виконавчого напису №7197, вчиненого 12.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 49678,07 грн, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».

Суддя розглянувши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, відступивши від попередніх висновків, зазначила, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та за вимогами статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Частинами 1 та 2 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 наголосив, що виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження та з метою дотримання правил підсудності розгляду справи, визначених ст. 446 ЦПК України, судом зроблено відповідні запити для встановлення місця проживання, перебування, боржника ОСОБА_1 .

З відповіді № 19634/18013-10-24/15.1 від 08.04.2024 Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис № 17004 про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 29.07.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), дата смерті- ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 4 від 16.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 17004 від 29.07.2021 року.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Цивільний процесуальний кодекс України не визначає, що необхідно зробити з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо настала смерть фізичної особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, тому суддя вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Положення ст. 55 ЦПК України стосуються випадків, коли необхідність вирішення питання процесуального правонаступництва виникає після пред`явлення позову, а відтак і заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно припиняється і цивільна процесуальна дієздатність.

Згідно з ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкту спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тобто, процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент прийняття заяви до розгляду, правоздатність боржника не припинилася.

На підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчується в разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Оскільки цивільна правоздатність боржника припинилася до вирішення питання суддею про прийняття заяви до розгляду і в даному випадку, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва, то приходжу до висновку про відмову у прийнятті до провадження заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець Григорчук Павло Васильович, ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником

Керуючись ст. 10, 25, 55, 186, 446 ЦПК України, суддя,-

постановив:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи ТОВ «Вердикт Капітал» , ОСОБА_1 , приватний виконавець Григорчук Павло Васильович, ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Рибкіна