Єдиний унікальний номер 341/748/24
Номер провадження 2/341/340/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 травня 2024 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Коллект Центр" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 в сумі 108140 грн., стягнення понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Позов обґрунтовує тим, що 01.11.2020 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики N /3 від 31.10.2020 р., що акцептована Відповідачем 31.10.2020 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 9000 грн. строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок, якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 9000 грн.

10.03.2023 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу N 16-12/21, відповідно до умов якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі і за Договором позики N /3 від 31.10.2020 року, що укладений між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 . В свою чергу ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги ТОВ "Коллект Центр" на підставі договору відступлення права вимоги N 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі і за договором позики N /3 від 31.10.2020 року, укладеним з відповідачем.

Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 15.03.2024 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 251357,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 242357,50 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 108140,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ "ІНФІНАНС" у розмірі 99140,00 грн.

Ухвалою суду від 16.04.24 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.64).

Сторони у судове не з`явились.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» при подачі позову до суду зазначило про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 3 зворот).

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 124).

Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом встановлено, що 06.11.2020 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 (а.с. 8-21)

За умовами даного договору товариство зобов`язалося надати позичальникові фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBoom".

Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

26.01.2020 року ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 9q0s5q) підписано заявку-анкету №3327626 на отримання кредиту, відповідно до якої просив надати йому кредит у розмірі 9000,00 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на банківську платіжну карту № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків (а. с. 5).

06.11.2020 року ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 9q0s5q) підписано пропозицію ТОВ "ІНФІНАНС" надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 року. Розмір кредиту (траншу) 9000 грн.; Строк користування кредитом (траншем) 30 днів; Строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом; Річна відсоткова ставка 638,75 %. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4725,00 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 % (а.с.6).

06.11.2020 року ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 9q0s5q) підписано Акцепт оферти від 06.11.2020 р. на отримання кредиту згідно Заявb - анкети N 3327626 від 06.11.2020 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 р., відповідно до якої надав згоду на використання при укладенні правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису. Розмір кредиту (траншу) 9000 грн.; Строк користування кредитом (траншем) 30 днів; Строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 р. 3 роки. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом; Річна відсоткова ставка 638,75 %. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4725,00 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 % (а.с.7).

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного договору.

З довідки про ідентифікацію ТОВ "ІНФІНАНС" вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір N від 31.10.2020 року, ідентифікований товариством за одноразовим ідентифікатором 9q0s5q (а.с.22).

Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 31.10.2020 року.

З квитанції за сплату N 71474910 від 06.11.2020 р. вбачається, що на картку 689315 зараховано 9000,00 грн.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

16.12.2021 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу N 16-12/21, відповідно до якого ТОВ "ІНФІНАНС" відступив право вимоги ТОВ "Вердикт Капітал" за договорами кредиту, зокрема і за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 р, укладеним з ОСОБА_1 (26-28, 28 зворот-30).

Відповідно до п. 2.3 договору, за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників.

Згідно з п. 2.4 договору, за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Відповідно до п. 6.1.4 право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання акту приймання-передавання реєстру боржників.

Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 17 грудня 2021 року (а.с.28).

10.03.2023 р. між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги N 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 р, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5.2 цього договору право вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту прийняття-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

10.03.2023 року сторонами договору підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 р. За Реєстром боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 р. Загальна сума заборгованості становить 251357,50 грн. з яких: 9000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 242357,50 грн. - заборгованості по процентам (а.с.36,39).

Так, з договору позики N /3 від 06.11.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки дані договори укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовими ідентифікаторами, отриманими у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS - повідомлення, без здійснення входу на сайти товариства такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі N 132/1006/19, провадження N 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20, провадження N 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20, провадження N 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі N 757/40395/20, провадження N 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі N 234/7298/20, провадження N 61-2902св21.

Позикодавець, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови кредитного договору, натомість ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення коштів за договором в повному обсязі не виконав. Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ "Інфінанс" заборгованість ОСОБА_1 за кредитом (тілом кредиту) складає 9000 грн.

Оскільки відповідачу надано у позику грошові кошти шляхом перерахування їх на банківську картку, вказану ним, суд дійшов висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 суми тіла кредиту за договором від 06.11.2020 року у розмірі 9000 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", як нового позикодавця.

Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 9000 грн.

Разом з тим, щодо позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в частині стягнення відсотків за користування кредитом за договором N /3 від 06.11.2020 року суд зазначає таке.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18.

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст. ст. 625,1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту (видача 3 траншу згідно заявки - анкети N 3327626 від 06.11.2020 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 06.11.2020 року), тобто з 06.11.2020 р. по 06.12.2020 р. (30 днів). Позивач, як і попередні кредитори, не вправі були нараховувати договірні відсотки поза строком кредитування, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи договір позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики N /3 від 31.10.2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено на 30 днів з відсотковою ставкою в розмірі 1,75 % за один день користування кредитом. Оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував умови договору максимальна відсоткова ставка становить 3,5% за один день користування кредитом.

Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором, нарахованих поза межами строку кредитування, задоволенню не підлягають.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що розмір суми позики складає лише 9000 грн. тоді як нарахованих відсотків (в межах заявлених вимог) 108140 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки договором надання грошових коштів у позику №/3 від 31.10.2020 р. визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач ТОВ "Інфінанс" мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк становлять 3,5 % за один день користування кредитом.

Натомість, позивач ТОВ "Інфінанс", як вбачається з позовної заяви, здійснив нарахування відсотків за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/3 від 06.11.2020 р. як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів з 06.11.2020 р. по 06.12.2020 р., так і після закінчення строку його дії, внаслідок чого суд вважає за необхідне виконати власний розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 за відсотками за вказаним договором.

Так, 9000 гривень 00 копійок (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору), за умови неналежного виконання умов договору відсоткова ставка за один день користування кредитом становить 3,5%, отже 9000 Х 3,5 % (узгоджений сторонами у договорі відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) = 315 гривень Х 30 (строку кредитування) = 9450 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками за Договором надання грошових коштів у позику №/3 від 06.11.2020 р. становить 9450 гривень 00 копійок.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 18450 гривень 00 копійок, з яких: 9000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 9450 гривень 00 копійок заборгованість за відсотками.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

При вирішенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25000 грн. судом враховується наступне.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах N 923/560/17, N 329/766/18, N 178/1522/18.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що було подано позовну заяву в якій окремим пунктом зазначено про проведення розгляду у відсутність представника позивача.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі N 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У Постанові ВС від 31.08.2023 N 824/20/23 (61-6611ав23) вказано, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені в акті приймання-передачі наданих адвокатом послуг. Про це зазначила колегія суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 7 вересня 2023 року по справі N 202/8301/21.

Враховуючи складність справи, яка не є складною, надані послуги у типовій для позивача справі, оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, значення справи для позивача та відповідача, враховуючи дії сторін у справі, тривалість розгляду справи, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову не відповідає принципам справедливості та верховенства права, та вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх задоволення, а саме: в сумі 3000 грн., що на думку суду відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.

Згідно платіжної інструкції N від 26.03.2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп., сума якого у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту N /3 від 31.10.2020 року в розмірі 18450 (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, та заборгованості за відсотками у розмірі 9450,00 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяМихайло КУЦЕНКО