Справа № 344/7667/24
Провадження № 2-з/344/6/24
У Х В А Л А

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді - Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Литвин Х.В.,

розглянувши заяву представника заявника адвоката Захаріїва Богдана Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, що буде заявлений до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 згідно штампу вхідної кореспонденції представник заявника адвокат Захаріїв Б.Д. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його подання, що буде заявлений до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 28 800 доларів США, у зв`язку з невиконанням умов Договору від 12.02.2024 за №12022024.

22.04.2024- заяву згідно протоколу автоматизованого розподілу, передано головуючій Кіндратишин Л.Р.

В обґрунтування заяви зазначено, що між ОСОБА_1 ( довіритель) та ФОП ОСОБА_2 ( повіреним) 12.04.2024 було укладено договір доручення №12022024 на придбання та транспортування транспортного засобу із Китаю.

Повірений зобов`язався виконати доручення по поставці позивачу транспортного засобу до 12.04.2024.

Разом з тим, у додатку №1 до Договору від 12.02.2024 зазначено, що до умов договору застосовується Закон України « Про захист прав споживачів».

Згідно п.1.2. та п. 4 Додатку №1 передбачено, що довіритель надав повіреному доручення придбати вказаний транспортний засіб за ціною 28 800 дол. США. На виконання п.4.3.1 договору, позивач 12.02.2024 передав відповідачу грошові кошти в сумі 28 000 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою відповідача.

Однак, у встановлений Договором строк, а саме до 12.04.2024, відповідач не поставив позивачу транспортного засобу, умови договору не виконанні, а також не повернув кошти в розмірі 28 800 дол.США.

Інформація про майновий стан відповідача, належність йому на праві власності інших об`єктів нерухомого чи рухомого майна, які могли б бути реалізовані з метою стягнення коштів належних позивачу, однак відповідач ухиляється від повернення грошових коштів позивачу, що дає підстави вважати, що відповідач може і надалі уникати вирішення спору, а невжиття заходів ускладнить можливе виконання рішення про задоволення позову, оскільки у відповідача будуть відсутні активи ( грошові кошти, майно), якими він зможе погасити існуючу заборгованість перед позивачем.

Вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення, оскільки поведінка відповідача свідчить про його небажання дотримуватись взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, просить накласти арешт із забороною відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій в межах ціни позову 28 800 дол. США за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України, станом на дату постановлення ухвали, а саме на :

-належне відповідачу на праві приватної власності нежитлове приміщення, комору, загальною площею 24,9 кв.м., що в АДРЕСА_1 , приміщення п1005;

- належні на праві спільної сумісної власності : квартиру, загальною площею 66,1 кв.в., що по АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,0412 га, кадастровий номер ::07:020:0144, цільове призначення : для колективного садівництва, вид користування : для ведення садівництва, адреса АДРЕСА_3 , яка зареєстрована на дружину відповідача ОСОБА_3 ( договір купівлі-продажу земельної ділянки, виданий 26.02.2019, серія та номер : 313, видавник приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А..

На підтвердження перебування у шлюбі відповідача з ОСОБА_3 , сторона заявника вказує, що суду слід здійснити відповідний запит.

На підставу звернення до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зазначено застосування Закону України « Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку :

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, ціну позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, сторона заявника просить накласти арешт на :

-належне відповідачу на праві приватної власності нежитлове приміщення, комору, загальною площею 24,9 кв.м., що в АДРЕСА_4 ;

- належні на праві спільної сумісної власності : квартиру, загальною площею 66,1 кв.в., що по АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,0412 га, кадастровий номер ::07:020:0144, цільове призначення : для колективного садівництва, вид користування : для ведення садівництва, адреса АДРЕСА_3 , яка зареєстрована на дружину відповідача ОСОБА_3 ( договір купівлі-продажу земельної ділянки, виданий 26.02.2019, серія та номер : 313, видавник приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А..

Пунктом 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України чітко передбачено, що накладення арешту на майно в межах здійснення судом заходів забезпечення позову можливе щодо майна, яке належить відповідачеві або підлягає передачі йому і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Однак, належних, достатніх та допустимих доказів актуальності зареєстрованого права власності на вказане майно за відповідачем станом на момент звернення до суду із даною заявою про забезпечення позову, сторона заявника не надає.

До заяви долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 13.04.2024 та на 08.04.2024.

Відтак, за вказаних умов вжиття заходів забезпечення позову може бути спрямоване на обмеження прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Також, сторона заявника, посилаючись на наявність вищевказаних ризиків ( ризиків відчуження майна, невиконання рішення суду) та необхідності забезпечення позову, вказує лише на ухилення від повернення коштів ФОП ОСОБА_2 , невиконання умов договору доручення ФОП ОСОБА_2 , за яким в свою чергу буде пред`явлено позов про стягнення коштів.

Враховуючи встановлені обставини, характер правовідносин, предмет та підстави майбутнього позову, відсутність фактів, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відсутність належних доказів на підтвердження того, що майбутній відповідач має намір та законні підстави здійснити відчуження належного йому майна, доказів, що ініційований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і не суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, суд дійшов висновку, що заява, що подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову до його подання, не підлягає до задоволення.

Одночасно суд роз`яснює, що така відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.149-155,157,353,354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У заяві ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, що буде заявлений до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.