Справа № 297/3450/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович Ірина Василівна, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Орябко М.В., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В., про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 09.06.2023 року, серія та номер: 1476, видане приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович Іриною Василівною на 4/5 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тапісля його смерті відкрилась спадщина, що включає 4/5 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .На випадок своєї смерті ОСОБА_3 жодногорозпорядження щодо свого майна не залишив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки, який був сином ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .В перших числах червня 2018 року позивачка прийшла до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Габор Дар`ї Василівни, однак там з`ясувалось, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 - померла.Відтак, з метою оформлення своїх спадкових прав, в межах шестимісячного строку, позивачка звернулась до Берегівської державної нотаріальної контори, де їй тоді державним нотаріусом Романович І.В. було складено та нотаріально посвідчено заяву про прийняття спадщини за її померлим дідом ОСОБА_3 .Враховуючи той факт, що приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Габор Д.В. померла, а інші нотаріуси не могли прийняти заяву про прийняття спадщини так як спадкова справа була відкрита у ОСОБА_5 , позивачка надіслала засобами поштового зв`язку вищезгадану заяву про прийняття спадщини за її покійним дідом ОСОБА_3 у межах шестимісячного строку на адресу здійснення діяльності приватного нотаріуса Габор Д.В. та як наслідок і знаходження спадкової справи, а саме АДРЕСА_2 , та даний факт підтверджується, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу від 10.07.2018 року, та поштовим конвертом, який 14.07.2018 року, яке потім позивачці було повернуто із поміткою «Адресат відсутній» «Померла».

Як зазначає позивачка, вона не успадкувала належне їй спадкове майно, через обставини, які не залежали від неї, однак, як спадкоємець вжила всіх необхідних заходів направлених на прийняття спадщини, однак через смерть приватного нотаріуса Габор Д.В. не змогла реалізувати своє право.Проте, ІНФОРМАЦІЯ_6 тітка позивачки, яка є донькою померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , успадкувала 4/5 житлового будинку (спільна часткова власність) за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1476 виданий 09.06.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович Іриною Василівною.

Однак, на момент смерті, саме 4/5 житлового будинку (спільна часткова власність) за адресою: АДРЕСА_1 , належали покійному дідові позивачки ОСОБА_3 , відтак приватним нотаріусом неправомірно було видано свідоцтво на вищезгадане спадкове майно так як 1/2 частини спадкового майна повинна належати позивачці, ОСОБА_1 , як спадкоємцю в порядку представлення за її батьком ОСОБА_4 , який був сином спадкодавця ОСОБА_3 ..

При цьому, 08.06.2018 року, ОСОБА_6 будучи на той момент ще державним нотаріусом посвідчувала заяву позивачки про прийняття спадщини за покійним дідом ОСОБА_3 , тобто їй було достеменно відомо про наявність інших спадкоємців, які мають намір прийняти спадщину, однак з незрозумілих причин будучи вже приватним нотаріусом Романович І.В. проігнорувала даний факт та видала свідоцтво про право на спадщину тільки одній особі із числа спадкоємців, чим як наслідок грубо порушила права ОСОБА_1 , як спадкоємця на спадкове майно.

27.07.2023 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. із проханням видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, на що 02.08.2023 року листом №115/01-16 приватним нотаріусом Романович І.В. було її поінформовано про те, що свідоцтво про право на спадщину оформити та видати не можливо так як позивачкою не подано заяви про прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду.

У зв`язку з цим, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Орябко М.В. з посиланням на норми ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1274, 1297, 1301 ЦК України, ст. 63 Закону України «Про нотаріат», просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачці 09.06.2023 року, серія та номер: 1476, видане приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович Іриною Василівною на 4/5 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 30.10.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В., про встановлення факту прийняття спадщини та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом. Справу призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 39-40).

Іншою ухвалою суду від 30.10.2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_7 про витребування доказів, витребувано від приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В., яка здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_3 , копію спадкової справи №61906723, яка була заведена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Габор Д.В. 25.01.2018 року, за померлим ОСОБА_3 , та за результатами якої приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом №1476 від 09.06.2023 року, спадкоємцю ОСОБА_2 , для дослідження в судовому засіданні (а.с. 41-42).

23.11.2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. направлено до суду копію спадкової справи №06/2018, заведену 25.01.2018 року (а.с. 44-115).

12.12.2023 року представником відповідачки адвокатом Демчик А.І. подано відзив на позовну заяву, згідно якої відповідачка вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, згідно відзиву, позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що вона прийняла спадщину за своїм дідом ОСОБА_3 за правом представлення в порядку ст. 1266 Цивільного кодексу України частку будинку по АДРЕСА_1 , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Габор Д.В, в якої на той момент була заведена спадкова справа за померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 .. Як вбачається із положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.Такі ж вимоги містяться у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах на спадкування».

15.01.2018 помер спадкодавець ОСОБА_3 та шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття за ним спадщини спиливав 15 липня 2018 року. 10 липня 2018 року позивачка поштою направила листа на адресу робочого місця приватного нотаріуса Габор Д.В. (знаючи, що нотаріус, нажаль, вже не працює). Як наслідок, в двадцятих числах липня 2018 року, що явно видно на відбитку печатки на довідці про причини повернення листа, поштове відправлення повернуто адресату. Двадцяті числа липня 2018 року - це явно за межами шести місяців, передбачені цивільним законодавством. В момент отримання повернення відправленого листа приватному нотаріусу Габор Д.В., позивачка вважалася такою, що не подала заяву про прийняття спадщини, і такою, що пропустила строки для подачі заяви про прийняття спадщини. З матеріалів позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що лист позивачки до приватного нотаріуса Габор Д.В. 10.07.2018 року було надіслано звичайним рекомендованим листом, тобто факт надіслання позивачкою саме заяви про прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не доведено. Лише відправка поштою документів із затвердженим описом вкладення може бути гарантією, що лист містив саме той, необхідний перелік документів. Сукупність усіх перелічених фактів свідчить лише про те, що позов позивачки є необґрунтованим та безпідставним. Оскільки позивачка не подала заяву про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 в межах шести місяців після дня відкриття спадщини, а отже пропустила встановлений ЦК України термін(а.с. 126-129).

24.01.2024 року представником позивача адвокатом Орябко М.В. подано відповідь на відзив, згідно якого вважає, що відзив є безпідставний та необґрунтований. Як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач зазначає, що, нібито, позивач пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини та обґрунтовує це тим, що 10.07.2018 року позивач засобами поштового зв`язку надіслала на робочу адресу приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Габор Д.В. заяву про прийняття спадщини, а вже 20.07.2018 року лист був повернутий адресату. Відтак, саме день 20.07.2018 року відповідач з незрозумілих причин пов`язує із пропуском строку для прийняття спадщини. Однак, твердження відповідача є хибними та такими, що не ґрунтується на законі, оскільки позивачем було надіслано заяву про прийняття спадщини 10.07.2018 року, в межах 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, а строки виходячи із приписів Цивільного кодексу України обраховуються з моменту вчинення певної дії або настання певного факту який повинна вчинити особа. Статтею 255 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установ зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Отже, виходячи із вище наведених положень Цивільного кодексу України, зокрема ст. 255 позивачка не пропустила 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, тобто вжила всіх відповідних заходів які визначені нормами чинного законодавства України, шляхом вчинення активної дії яка полягає у тому, що нею було засобами поштового зв`язку направлено нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини на робочу адресу приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Габор Д.В. так як до іншого нотаріуса подати заяви не вбачалося можливим так як спадкова справа вже була заведена нотаріусом. Відповідно до глави 10 пункту 2 підпункту 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. Тобто, законодавець перебачив можливість подання заяви про прийняття спадщини поштою, не обумовивши яким саме поштовим відправленням вона повинна бути відправлена, отже дана заява, могла бути надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 136-138).

Ухвалою суду від 29.01.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 149-153).

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером адвокат Орябко М.В. в судовому засіданні 04.04.2024 року у своєму вступному слові позовні вимоги ОСОБА_1 , а також подану відповідь на відзив підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_2 за ордером адвокат Демчик А.І. в судовому засіданні 04.04.2024 року у своєму вступному слові підтримала поданий відзив на позовну заяву.

Сторони ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. в судове засідання також не з`явилася.

Заслухавши вступні слова представників сторін, та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України (1618-15) залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто встановлення факту з яким звернулася позивач ОСОБА_1 слід розглянути у позовному провадженні.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ч. 1 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 56-58).

Син ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 15,31).

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 9,10).

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 має право на спадкування за законом після його смерті, оскільки її батько ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судом також встановлені наступні фактичні обставини у справі.

08.06.2018 року ОСОБА_1 внучка ОСОБА_3 у державного нотаріуса Берегівської державної нотаріальної контори Романович І.В. написала заяву про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 (а.с. 12).

При цьому, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена у приватного нотаріуса Габор Д.В. 25.01.2018 року, оскільки 25.01.2018 року до приватного нотаріуса Габор Д.В. звернулася донька померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини (а.с. 13, 47).

10.07.2018 року ОСОБА_1 поштовим відправлення адресувала приватному нотаріусу Габор Д.В. заяву про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 та згідно відмітки від 14.07.2018 року, поштове відправлення не було вручено приватному нотаріусу Габор Д.В. причини: «Померла» «Адресат відсутній» (а.с. 22,23,24,25).

Згідно витребуваної судом спадкової справи від приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. вбачається, що 09.06.2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та 06.09.2023 року ОСОБА_2 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Берегівською державною нотаріальною конторою 21.09.2005 року за №2-3337 (а.с. 52, 106).

Згідно статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить у порядку спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, видається свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

02.08.2023 року приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. на заяву ОСОБА_1 від 27.07.2023 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст.1261 та ст.1266 Цивільного кодексу України на 4/10 часток житлового будинку за АДРЕСА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , син якого є її батьком, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомила ОСОБА_1 , що оформити та видати свідоцтво є неможливим, оскільки нею не подано до нотаріуса заяви про прийняття спадщини в межах строку визначеного ст.1269 Цивільного кодексу України, та не подано доказів прийняття спадщини згідно ст.1268 Цивільного кодексу України. Для вирішення цього питання їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16,110).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Статтею 1269 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), про прийняття спадщини (п. 2.1).

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження (п. 2.4).

Отже, ОСОБА_1 повинна була звернутися саме до приватного нотаріуса Габор Д.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 , оскільки спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Габор Д.В. 25.01.2018 року, коли до неї звернулася ОСОБА_2 донька померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини.

Даних про те, що спадкова справа була передана від приватного нотаріуса Габор Д.В., яка у зв`язку із смертю не здійснювала діяльність, до іншого нотаріуса або нотаріального архіву на той час не було. Також даних у витребуваній копії спадкової справи немає та сторони цього суду не повідомили.

Відповідно до п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Згідно п.п. 3.21 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту.

Тобто, підстави позову визначає позивач і такими є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, у зв`язку з чим та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не наділений повноваженнями змінювати підстави позову, на відміну від застосування норми закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на правовідносини сторін.

Крім того, суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене вище, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, предметом якого є встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, як на підставу позовних вимог зазначила, що вона як спадкоємець за законом фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки 10.07.2018 року надіслала поштовим відправленням приватному нотаріусу Габор Д.В., у якої була заведена спадкова справа, нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини, і та обставина, що приватний нотаріус померла, не змінювало факту того, що спадкова справа станом на 10.07.2018 року не була передана іншому нотаріусу та відповідному нотаріальному архіву. При цьому, оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 порушує її (позивача) законні права та інтереси.

Заперечуючи щодо заявленого предмета та підстав позову представник відповідача ОСОБА_2 вказала, що позивач не прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у строки передбачені ст. 1270 ЦК України, оскільки не довела, що 10.07.2018 року вона надіслала до приватного нотаріуса Габор Д.В. саме заяву про прийняття спадщини, відповідно позивач не має правових підстав для оспорювання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого за законних підставах відповідачу як спадкоємцю.

При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд приходить до висновку, що факт складання і завірення у нотаріуса заявви про прийняття спадщини 08.07.2018 року та надіслання ОСОБА_1 10.07.2018 року поштовим відправленням на адресу приватного нотаріуса Габор Д.В. нотаріально посвідченої заяви про прийняття нею спадщини після смерті діда ОСОБА_3 , підтверджений та вважає, що така заява була надіслана в межах шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України, а отже факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджений.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, суд констатує наступне.

Згідно п. 4.10 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1298 ЦК України).

При цьому, суд зауважує, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю, який прийняв спадщину, ніяким строком не обмежена. Фактично це означає, що спадкоємець може звернутися із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину і після спливу кількох років з часу відкриття спадщини (зокрема, через відсутність коштів на оформлення спадщини) за умови прийняття ним спадщини у спосіб та строки, визначені цивільним законодавством.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що основною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

09.06.2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Романович І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із 4/5 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яку вона, ОСОБА_2 прийняла, оскільки завчасно подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу, ОСОБА_5 .. Крім неї, інших спадкоємців, які б мали право спадкувати згідно ст. 1261,1266 Цивільного кодексу України та прийняли спадщину, не має, дружина померлого ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Син померлого ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , його діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , не є непрацездатними ні за станом здоров`я, ні за віком, спадщину після смерті дідуся не прийняли, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Син померлого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , спадщину після смерті батька не прийняв, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався (а.с. 52).

06.09.2023 року ОСОБА_2 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Берегівською державною нотаріальною конторою 21.09.2005 року за №2-3337 (а.с. 106).

За таких обставин, оскільки судом встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а отже вона є спадкоємцем, яка має право спадкувати та прийняла спадщину, тому свідоцтво про право на спадщину, видане 09.06.2023 року, серія та номер: 1476, видане приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович Іриною Василівною відповідачу ОСОБА_2 на 4/5 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , порушує права позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказане свідоцтво слід визнати недійсним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1218, 1221, 1269, 1270, 1301 ЦК України, ст. 66 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.21 п. 3, п.п 4.10 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, п.2, п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Романович Ірина Василівна, яка здійснює свою діяльність за адресою м. Берегове, пл. Ференца Ракоці, 3, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 09.06.2023 року, серія та номер: 1476, приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Романович Іриною Василівною Пушенко Любов Юріївні на 4/5 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Лайош ГАЛ