Справа № 307/1004/24
Провадження № 2/307/224/24
УХВАЛА

23 квітня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі судді Чопик В.В., за участю секретаря судового засідання Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської міської ради Закарпатської про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Тячівської міської ради Закарпатської про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що справа не підсудна даному суду.

В позові позивач вказала, що після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем якого вона є, відкрилася спадщина, що складається з частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно позовних вимог позивач просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом.

Відповідно до частини першої статі 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно частини дев`ятої статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна. При цьому, згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

За частиною другою статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Із матеріалів справи вбачається, що справа прийнята судом з порушенням правил підсудності.

Згідно пункту першого частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Відповідно до статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що позовні вимоги стосуються визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, який стосується нерухомого майна (квартири), розташованої на території Донецької області, тому позовна заява непідсудна Тячівському районному суду Закарпатської області та підлягає передачі за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області (85200, Донецька область, м.Торецьк, вул Дружби, буд 4).

Керуючись статтями 27, 31, 32, 187, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Передати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Тячівської міської ради Закарпатської про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом за підсудністю до Дзержинського міського суду Донецької області (85200, Донецька область, м.Торецьк, вул Дружби, буд 4).

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Чопик