Справа № 442/7797/22
Провадження № 6/442/51/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я. розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

встановив:

Приватний виконавець звернувся в суд із вказаним поданням, в обґрунтування якого посилається на те, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №74504329 з примусового виконання виконавчого листа № 442/7797/22 виданого 26.10.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "ДЕБТ ФОРС" кредитні кошти в національній валюті в розмірі 15000 гривень та стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Дебт Форс" штрафні санкції за порушення умов договору в розмірі 134662,50 гривень, судовий збір в розмірі 2481 гривень.

20.03.2023 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

20.03.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем отримано ряд відповідей на запити про майновий стан боржника, а саме: 20.03.2024 на запит до ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців; 20.03.2024 на запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; 26.03.2024 на запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела та/або суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів; 22.03.2024 на запит до ПФУ фізичних осіб, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи.

Згідно вказаних відповідей, у боржника відсутні рахунки в банківських установах, транспортні засоби та доходи в розмірі, який дозволяє виконати рішення суду.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, боржнику ОСОБА_1 , на праві спільної сумісної власності, належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 56,4, житлова площа (кв.м): 41,7, реєстраційний номер майна: 22629667, співвласниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Зазначене майно не перебуває в іпотеці.

Боржником рішення суду не виконується тривалий час, а інше майно, окрім вищезазначеної квартири, у боржника відсутнє, а тому у приватного виконавця виникла необхідність звернутися з даним поданням в суд.

Оскільки розгляд подання здійснюється у відсутності сторін, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

З`ясувавши обставини подання, оглянувши матеріали цивільної справи № 442/7797/22, суд дійшов висновку, що подання є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 26.10.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист № 442/7797/22, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "ДЕБТ ФОРС" кредитні кошти в національній валюті в розмірі 15000 гривень та стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Дебт Форс" штрафні санкції за порушення умов договору в розмірі 134662,50 гривень, судовий збір в розмірі 2481 гривень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-УІІІ(далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2018 року № 2-р (ІІ)/2019).

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень.

Таким чином, визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», - Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України: Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

При цьому суд керується статтею 372 ЦК України за якою у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам, отже частка ОСОБА_2 у праві власності на квартиру становить 1/4 ідеальну частку квартири.

Керуючись ст..ст. 263, 443, 446 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Подання задовольнити.

Для виконання виконавчого листа № 442/7797/22 виданого 26.10.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "ДЕБТ ФОРС" кредитні кошти в національній валюті в розмірі 15000 гривень та стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Дебт Форс" штрафні санкції за порушення умов договору в розмірі 134662,50 гривень, судовий збір в розмірі 2481 гривень, визначити частку ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 1/4 ідеальна частка квартири.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Крамар