Справа №461/1852/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері, у січні 2022 року, ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець, звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р. із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входила, зокрема, частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; фактично на момент смерті матері було двоє співвласників цієї квартири - померла ОСОБА_4 та позивач. Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована невідповідністю інформації про квартиру, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та інформації, наявної у наданих спадкоємцем правовстановлюючих документах на квартиру. Нотаріус зазначає про необхідність проведення перерахунку розміру частки спадкодавця у праві власності на квартиру та виконання розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в частині приведення у відповідність документації на квартиру у зв`язку з продажем співвласниками квартири однієї кімнати у листопаді 2011 року. Позивач для отримання експертного висновку щодо визначення розміру часток співвласників на момент подання позову - позивача та його померлої матері, звернувся до експерта-інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 , який підготував дослідження щодо встановлення часток ОСОБА_4 (на момент її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 . Оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на квартиру інакше, ніж у судовому порядку, так як нотаріус надав відмову у оформленні спадщини, позивач просить встановити у судовому порядку актуальний розмір його частки, яка змінилася (зменшилася) у порівнянні з первинним розміром, й визнати в порядку спадкування після смерті його матері право приватної власності на належну його померлій матері частку.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому, та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала. Додатково пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_4 - матері позивача, яка померла у 2021 році. Оскільки вона не має власного житла, то проживає у квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2021 року. Їй відомо, що ця квартира належала на праві приватної власності позивачу, його матері, батьку та бабусі (вони приватизували квартиру на 4-х осіб). У 1995 році бабуся позивача померла, а її частку у квартирі успадкувала її дочка - мати позивача ОСОБА_4 . В подальшому троє співвласників квартири продали одну з кімнат у квартирі іншій особі, відповідно, площа квартири зменшилася на одну кімнату - так вони розказували. Після цього у квартирі залишилися проживати мати позивача ОСОБА_4 та сам ОСОБА_6 . У 2021 році мати ОСОБА_7 померла і у квартирі залишилися проживати позивач ОСОБА_8 і відповідач ОСОБА_2 . Відповідачці невідомо, що відбувалося з їхніми документами на квартиру, як вони все це оформляли, оскільки вважає, що це не її справа і їй цього ніхто не повідомляв, не пояснював, але відповідач переконана, що станом на сьогоднішній день, єдиним законним власником 100% квартири має бути позивач по справі ОСОБА_3 , бо він був у них єдиним сином і прийняв всю спадщину після смерті матері.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті матері, у січні 2022 року, ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець після смерті матері, звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р. із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входила, зокрема, частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Після звернення до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме частку матері у праві власності на квартиру, позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3702-31 від 03.07.2023р.
Як вбачається зі змісту постанови, така мотивована, зокрема, невідповідністю інформації про квартиру, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та інформації, наявної у наданих спадкоємцем правовстановлюючих документах на квартиру.
Водночас, нотаріус зазначає про необхідність проведення перерахунку розміру частки спадкодавця у праві власності на квартиру та виконання розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в частині приведення у відповідність документації на квартиру у зв`язку з продажем співвласниками квартири однієї кімнати у листопаді 2011 року.
Відповідно до Свідоцтва по право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 06.08.1997р., виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, співвласниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності були: ОСОБА_9 (бабуся позивача), ОСОБА_10 (померла мати позивача), ОСОБА_3 позивач, ОСОБА_11 - батько позивача.
Як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, її % частку у праві власності на квартиру успадкувала, згідно заповіту, ОСОБА_4 .
08 квітня 2011 року троє співвласників квартири: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 подали в БТІ нотаріально оформлену заяву про здійснення реального розподілу часток квартири АДРЕСА_1 з відчуженням приміщень 24-9 площею 7,0м2, 24-10 площею 22,0м2, 24-11 площею 0,9м2. Коридор та вбиральня у спільному користуванні.
15 листопада 2011 року між ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (продавці) та ОСОБА_12 (покупець) уклали Договір купівлі-продажу 9/25 часток квартири, відповідно до якого продавці продали, а покупець купив 9/25 часток з належних продавцям 3А часток квартири, а саме: приміщення, позначені в технічному паспорті цифрами 24-9 площею 7,0м2 (кухня), 24-10 площею 22,2м2 (житлова), 24-11 площею 0,9м2 (кладова), приміщення X і IX в загальному користуванні.
28 листопада 2011 року між співвласниками квартири ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було укладено Договір про поділ нерухомого майна (39/100 часток квартири), що є спільною сумісною власністю, відповідно до якого вони припиняють право спільної сумісної власності на цю частку квартири та визначають, що з моменту підписання договору кожному з них належить по 13/100 частки квартири на прав спільної часткової власності. У договорі зазначається, що квартира складається з трьох кімнат житловою площею 63,5м2 та двох кухонь. Загальна площа квартири 102,4м2, приміщення X і IX в загальному користуванні.
30 грудня 2011 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було видано Розпорядження №р-645 «Про присвоєння квартирного номера».
Вказаним Розпорядженням було присвоєно 9/25 часткам від 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати площею 22,0м2, кухні площею 0,7м2 та комірки площе 0,9м2 - квартирний АДРЕСА_3 ; 16/26 часткам та 1/4 частці квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат площею 41,5м2 (22,8 + 18,7), кухні площею 9,3м2, ванної кімнати площею 2,6м2, коридору площею 3,3м2, двох балконів площею 0,2м2 та 0,8м2 - залишити квартирний номер АДРЕСА_1 .
Приміщення під літ. X площею 0,9м2 та під літ. IX площею 32,4м2 залишаються у спільному користуванні.
Зобов`язано власників квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 звернутися в ОКП JIOP «БТІ та ЕО» для виготовлення інвентаризаційної справи та звернутися у відділ приватизації державного житлового фонду для оформлення свідоцтв про право власності на обидві квартири.
На виконання Розпорядження власник новоствореної квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_12 виконав вимоги Розпорядження та оформив всі необхідні документи на квартиру АДРЕСА_4 , та зареєстрував своє право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого надаємо інформацію про цю квартиру з Реєстру (щодо однієї кімнати з квартири АДРЕСА_2 , котру він купив у Шишманів та переоформив її в окрему квартиру АДРЕСА_4 , відповідно, вона юридично вибула зі складу квартири АДРЕСА_2 ).
Встановлено, що співвласники квартири АДРЕСА_2 вимог розпорядження не виконали, жодних дій щодо перереєстрації права власності на свою квартиру, з врахуванням зменшення її площі за рахунок продажу частини квартири громадянину ОСОБА_12 , не виконали, зважаючи на що, станом на сьогоднішній день, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно площа квартири АДРЕСА_2 досі зазначена 102,4м2, а ОСОБА_12 досі значиться в реєстрі речових прав на нерухоме майно як співвласник квартири АДРЕСА_2 з часткою у розмірі 9/25.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_12 оформив придбану ним кімнату в окрему квартиру АДРЕСА_4 , водночас ця ж кімната продовжує рахуватися у квартирі АДРЕСА_2 внаслідок того, що співвласники (продавці) не виключили її зі складу своєї квартири на виконання вказаного вище розпорядження.
05 січня 2012 року між ОСОБА_11 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу 13/100 часток квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_11 продав ОСОБА_4 свою частку у квартирі АДРЕСА_5 .
З цього часу залишилося двоє співвласників квартири: позивач та його мати ОСОБА_4 .
При цьому, як було встановлено судом, змінилася (зменшилася) площа квартири та змінилися частки обох співвласників як у процентному співвідношенні так і у площі в метрах квадратних.
Враховуючи те, що документи по квартирі не були у свій час належно оформлені, станом на сьогоднішній день не визначено, який був розмір частки померлої матері позивача і який розмір частки (у процентах та метрах квадратних) залишився у самого позивача.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до експерта-інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 для отримання експертного висновку щодо визначення розміру часток співвласників на момент подання позову - позивача та його померлої матері, який за наданими документами підготував дослідження щодо встановлення часток ОСОБА_4 (на момент її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно вказаного дослідження, загальна площа квартири АДРЕСА_1 станом на 18.12.2021р. (актуально на сьогоднішній день) становить 57,7м2: житлова площа 41,7м2 (дві житлові кімнати площею 23,5м2 та 18,2м2), кухня площею 9,0м2, ванна кімната площею 2,5м2, коридор площею 3,0м2, комора площею 0,5м2, два балкони площею 0,3м2 та 0,7м2. Приміщення під літ. X площею 0,8м2 та під літ. IX площею 32,4м2 в спільному користуванні.
Частка ОСОБА_4 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на момент її смерті (18.12.2021р.) - 79/100 або 45,6м2.
Частка ОСОБА_13 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на день надання висновку становить 21/100 або 12,1м2.
Встановлено, що в даному випадку позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на квартиру інакше ніж у судовому порядку, оскільки нотаріус надав відмову у оформленні спадщини з вищезазначених підстав.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України .кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За ч. 2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на квартиру інакше, ніж у судовому порядку, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому слід встановити у судовому порядку актуальний розмір його частки, яка змінилася (зменшилася) у порівнянні з первинним розміром, й визнати в порядку спадкування після смерті його матері право приватної власності на належну його померлій матері частку.
Окрім того, відповідно до судової практики у справах про визнання права власності на спадкове майно, належними відповідачами є інші спадкоємці, а за їх відсутності - орган місцевого самоврядування.
Відповідачка є двоюрідною сестрою позивача, тобто належить до кола спадкоємців після смерті матері позивача, тому вона є належним відповідачем у цій справі.
Суд бере до уваги, що положення ч. 1 ст. 206 ЦПК України, згідно якого відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала.
Таким чином, позов підлягає до задоволення, адже вищенаведені обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.
Керуючись ст.4, 12, 13, 43, 49, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ):
- в порядку спадкування після смерті його матері - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) право приватної власності на належну його померлій матері частку у розмірі 79/100, що становить 45,6м2 у квартирі АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 57,7м2: житлова площа 41,7м2 (дві житлові кімнати площею 23,5м2 та 18,2м2), кухня площею 9,0м2, ванна кімната площею 2,5м2, коридор площею 3,0м2, комора площею 0,5м2, два балкони площею 0,3м2 та 0,7м2. Приміщення під літ. X площею 0,8м2 та під літ. IX площею 32,4м2 в спільному користуванні;
- право приватної власності на частку у розмірі 21/100, що становить 12,1м2 у квартирі АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 57,7м2: житлова площа 41,7м2 (дві житлові кімнати площею 23,5м2 та 18,2м2), кухня площею 9,0м2, ванна кімната площею 2,5м2, коридор площею 3,0м2, комора площею 0,5м2, два балкони площею 0,3м2 та 0,7м2. Приміщення під літ. X площею 0,8м2 та під літ. IX площею 32,4м2 в спільному користуванні.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско