Пр. № 2-о /336/47/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Вельможка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Запорізька міська рада, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

8 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

В заяві вказав, що є сином ОСОБА_2 , смерть якої сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина, яку становить будинок АДРЕСА_1 та інше майно, яке він прийняв у спадок після смерті ОСОБА_2 , оскільки на час смерті спадкодавці тривалий час проживав разом з нею, здійснював за нею постійний догляд, якого вона потребувала в силу похилого віку. При цьому проживання заявника за вказаною адресою було не тимчасовим і зумовленим лише необхідністю догляду за матір`ю, а тривало довгий час, а саме: з 2002 року, оскільки з вказаного часу цей будинок був місцем постійного проживання ОСОБА_1 . До 2018 року заявник був зареєстрований за вказаною адресою, проте в 2018 році на прохання матері, яка мала намір оформити субсидію, припинив реєстрацію. У зв`язку з викладеним згідно із законом він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Звернення заявника до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини увінчалось відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину через сплив строку звернення із заявою про прийняття спадщини, а також відмінність адрес зареєстрованого місця проживання у спадкоємця та спадкодавця. В теперішній час заявник бажає оформити право на спадщину, а задля цього необхідним є встановлення факту постійного проживання із спадкодавцею на час її смерті.

На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 13.11.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження.

Заходи забезпечення доказів в справі не вживалися.

В цей же день, а саме; 13 листопада 2023 року на підставі ухвали суду у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви. Просить про її задоволення.

Його представник просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Представник заінтересованої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце розв`язання заяви, до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність та винесення рішення на розсуд суду.

За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223, 293 ЦПК України знаходить за можливе вирішення справи у відсутність вказаного учасника, на підставі наявних у суду фактичних даних.

Вислухавши учасників справи, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань

Порядок розгляду справ окремого провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, за процедурою якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, внормований Розділом ІУ ЦПК України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, яка містить визначення окремого провадження, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України врегульований розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено в статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що неможливість встановлення факту, що породжує або змінює або припиняє особисті чи майнові права фізичних осіб, у позасудовому порядку є підставою для звернення до суду.

За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як свідчить системний аналіз наведених положень цивільного процесуального законодавства та роз`яснень Верховного Суду України у вказаній Постанові, встановлення факту, що має юридичне значення, підпорядковане меті виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом роз`яснень в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним встановлення факту проживання разом із спадкодавцем в окремому провадженні пов`язане з використанням цього факту для реалізації права заявника на отримання спадщини за законом.

Таким чином, суд погоджується з законністю обраного заявником знаряддя судового захисту.

Оцінивши показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про те, що померла ОСОБА_2 була матір`ю заявника, з якою той тривалий час проживав однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 ; дослідивши надані суду документи, а саме: копії свідоцтв, що містять записи про акти цивільного стану (свідоцтва про смерть ОСОБА_2 а. с. 4, свідоцтва про народження заявника а. с. 5); сторінку паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 з штампом про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , яка (реєстрація) тривала з 16 травня 2002 року по 16 жовтня 2018 року (а. с. 8); акт підтвердження фактичного проживання, з якого випливає, що спадкодавця та заявник постійно проживали однією сім`єю в одній садибі на момент смерті ОСОБА_2 (а. с. 9); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про належність ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 (а. с. 10); матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_2 з заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, з якої слідує, що місце проживання заявника співпадає з місцем помешкання померлої (а. с. 24, зворотній бік); довідку комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради про те, що в інформаційній медичній системі адресою реєстрації ОСОБА_1 зазначений будинок АДРЕСА_1 (а. с. 50), а також інші дані, суд доходить переконання, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 постійно проживав разом з нею.

Означений факт не пов`язаний із спором про право, разом з тим від його встановлення залежить можливість здійснення заявником права на отримання спадщини, так як його звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини увінчалося винесення постанови нотаріуса від 07.09.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій через пропуск строку звернення до нотаріуса у відсутність реєстрації за місцем проживання спадкодавці; встановити ж цей факт в позасудовому порядку не сталося можливим.

Керуючись ст. ст. 4, 76-80, 263, 265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , який не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сталася 23 грудня 2022 року, постійно проживав разом з нею в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Щаслива