СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-с/759/35/24
ун. № 759/6850/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (м.Київ, вул.Печерський узвіз, 19) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою у якій просить скасувати судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року про стягнення з нього заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 17817,50 грн., судових витрат у розмірі 4584,55 грн.. В обґрунтування заяви посилається на необґрунтованість вимог стягувача, оскільки останній не зазначив конкретний перелік послуг по яких нарахована заборгованість, не надав доказів фактичного надання і отримання ним послуг за які нарахована заборгованість, не зазначив конкретний період за який була нарахована заборгованість, не надав документів щодо правильності і безспірності розрахунку суми боргу, а відтак борг нараховано безпідставно. Разом із цим ОСОБА_1 15.04.2024 р. сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 18088,83 грн.

Розглянувши заяву про скасування судового наказу, дослідивши матеріали цивільної справи №759/6850/24 вважаю, що зазначена заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 12.04.2024 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуг, яким вирішено стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" (юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19, ) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг станом на дату подання заяви в розмірі 17817,50 грн. та судових витрат в розмірі 4584,55 грн., з яких: 302,80 грн. витрати на оплату судового збору, 4281,75 грн. витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Даний судовий наказ отримано боржником через застосунок «Дія» 13.04.2024 р.

Із наданої заявником копії квитанції №ТЕ22-121М-7Х9С-3К9А від 15.04.2024 р. здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 18088,83 грн. Однак встановити одержувача із наданої квитанції не є можливим, призначення платежу платником не вказано.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" N 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги стягувача, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.

Перевіривши доводи заяви про скасування судового наказу, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, беручи до уваги, що наказне провадження є безспірним, підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, вважаю, що викладені у заяві про скасування судового наказу заперечення проти вимог заяви про видачу судового наказу потребують додаткового дослідження, оскільки між стягувачем та боржником виник спір щодо наявності заборгованості, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим доходжу висновку, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуг підлягає скасуванню, а заява про скасування судового наказу підлягаю задоволенню.

До суду клопотання боржника про поворот виконання судового наказу не надійшло у зв`язку з чим не підлягає вирішенню питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 ЦПК України.

Щодо стягнення судового збору, суд доходить наступного висновку.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

Положення ст. 164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина друга вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Крім того норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Згідно із ч. 3 ст. 171ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

Слід зазначати, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II ЦПК України. Так, ст. 164 цього Кодексу визначено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Проте, процесуальний закон, зокрема і глава 8 "Судові витрати" розділу І ЦПК України, не містить норми, відповідно до якої, у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

При цьому слід зауважити, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується, тому підстав для стягнення судового збору на користь заявника та інших витрат не має.

З огляду на викладене, суддя доходить висновку, що у стягненні судових витрат, що складаються із судового збору, слід відмовити.

Водночас, вважаю за необхідно роз`яснити, що відповідно до ст. 171 ЦПК України, стягувач (заявник) має право звернутися до суду із тими самими вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (м.Київ, вул.Печерський узвіз, 19) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, задовольнити.

Скасувати судовий наказ у справі №759/6850/24 від 12.04.2024 року виданий Святошинським районним судом м.Києва.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина», що їх вимоги можуть бути розглянуті у порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Єросова