Справа № 553/579/24
Провадження № 2/553/663/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.04.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Микуці К.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,- встановив:

Адвокат Божко Т.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із позовною заявою до ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову представниця позивача зазначила, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» з 17.07.2020 по 24.01.2020. Після звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок, тому він був вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.05.2022 по справі № 553/741/22 з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 78971,19 грн. На підставі виданого Ленінським районним судом м. Полтави виконавчого листа відкрито виконавче провадження, у якому позивач є стягувачем, а відповідач по справі боржником. До цього часу заборгованість із заробітної плати не виплачена, рішення суду не виконане у повному обсязі. У зв`язку з тим, що на момент звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 25.01.2022 по 25.07.2022 у сумі 90916,28 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.02.2024 позовна зава залишена без руху, встановлений позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Заявою від 07.03.2024 представником позивача усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином (про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи), причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та заперечень

позивача проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 20 липня 2020 року по 24 січня 2022 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки».

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.05.2022 у справі № 553/741/22, яке набрало законної сили 14.06.2022, задоволений позов ОСОБА_1 до ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 78971,19 грн. та 2000,00 грн. на правову допомогу (а.с. 7-8).

На примусове виконання вказаного рішення суду 14.06.2022 Ленінським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист (а.с.9).

Відповідно до копії листа Подільського відділу державної виконавчої служби у міті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.01.2024 № 9120, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 73598829 (відкрито 15.12.2023) з примусового виконання виконавчого листа № 553/741/22 від 14.06.2022, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 80971,19 грн. Станом на 25.01.2023 в межах даного виконавчого провадження стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 209,00 грн., борг в сумі 59421,85 грн., виконавчий збір в сумі 5942,18 грн. Залишок боргу станом на 25.01.2023 становить 21549,34 грн. (а.с.22).

Відповідно до копії довідки ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» від 24.01.2022 № 2022/24-01, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 499,54 грн. (а.с.11).

Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам

регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, але не більш як за шість місяців.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.02.2020 по справі № 821/1083/17 сформулювала правову позицію, суть якої полягає у тому, що ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, а відтак працівник має право на відшкодування майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин згідно з нормою статті 117 КЗпП України, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

З матеріалів справи встановлено і підтверджено рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12.05.2022, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», у період з 17 липня 2020 року по 24 січня 2022 року, та під час звільнення позивача з підприємства ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» з позивачем не був проведений остаточний розрахунок.

З наданої до суду довідки Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що станом на 25.01.2023 рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12.05.2022 перебуває на примусовому виконанні, залишок заборгованості відповідача перед ОСОБА_1 становить 21549,34 грн.

Поряд з цим, надаючи оцінку позовній вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 90916,28 грн. за період з 25 січня 2022 року по 25 липня 2022 року, суд виходить з такого.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка, згідно з пунктом 8 розділу ІV цього Порядку, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою ТОВ «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» від 24.01.2022, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 499,54 грн.

Вказаний розмір середньоденної заробітної плати застосований представником позивача для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, наведеного у позові.

З урахуванням вимог ст.117 КЗпП України, суд погоджується з періодом розрахунку середнього заробітку, зазначеним представником позивача у позові з 25.01.2022 по 25.07.2022 (6 місяців).

При цьому представником позивача здійснений розрахунок середнього заробітку, виходячи з кількості календарних днів за 6 місяців 182 дні.

Проте, відповідно до пункту 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством,

календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Отже суд не погоджується зі здійсненими представником позивача нарахуваннями та здійснює розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням пункту 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, виходячи з кількості робочих днів за період з 25.01.2022 по 25.07.2022, яка дорівнює 124 робочих дні (січень 2022 року 5 робочих днів, лютий 2022 року 20 робочих днів, березень 2022 року 22 робочих дні, квітень 2022 року 20 робочих днів, травень 2022 року 20 робочих днів, червень 2022 року 20 робочих днів, липень 2022 року 17 робочих днів).

Розрахунок здійснюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , становить:

499,54 грн х 124 робочих днів = 61942,96 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню частково, на суму 61942,96 грн.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.34/0645322.1 від 14 лютого 2024 року в розмірі 1211 грн 20 коп. (а.с. 2).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2022 по 25.07.2022 в сумі 61942,96 грн. (шістдесят одна тисяча дев`ятсот сорок дві грн. 96 коп.) з відрахуванням встановлених законодавством податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» ,, адреса:36015,вул.Старокотелевська,2.

Повний текст рішення складений 22.04.2024

Суддя В.В. Москаленко