ЄУ № 712/1294/23
Провадження №2/712/176/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі судді Стеценко О.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 м2 з відповідною частиною надвірних споруд; стягнути з відповідача витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2023 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.08.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

07.12.2023, 08.12.2023 представник відповідача звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву.

У обґрунтування своєї заяви посилається на те, що кінцевий термін подання відзиву сплинув 24.10.2023, однак відповідач знаходився на амбулаторному лікуванні по 16.11.2023, звернувся до адвоката лише 17.11.2023, після отримання доступу до справи представником відповідача підготовлено відзив на позов.

У судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити клопотання та поновити строк на подачу відзиву.

Представник позивача заперечив проти задоволення цього клопотання, оскільки не доводено поважності причин його пропуску.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2023 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подачу відзиву.

Ухвала надсилалась відповідачу за останнім відомим місцем проживання.

02.10.2023 згідно власноручної заяви відповідача, останній ознайомився з матеріалами справи та зробив фотокопії, зокрема ознайомився з ухвалою суду про відкриття провадження у справі (а.с. 111).

У судовому засіданні 09.10.2023 відповідачу вручено позовну заяву з додатками, які повернулись засобами поштового зв`язку у зв`язку з неврученням (а.с. 114).

Отже, відповідач повинен був звернутися з відзивом не пізніше 24.10.2023.

Як зазначено вище відзив подано 08.12.2023, тобто з пропуском строку (а.с.170).

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року).

У пунктах 93-96 ВП ВС у постанові від 19.01.2023 у справі № № 140/1770/19 зазначила, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників … судочинства та своєчасного виконання ними передбачених … певних процесуальних дій. Інститут строків … сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників … процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу про поважність причини пропуску строку на звернення з відзивом.

Так, відповідачу стало відомо про судове провадження відносно нього ще 02.10.2023, на лікуванні він перебував з 09.10.2023, при цьому особисто знаходився у судовому засіданні 09.10.2023 (а.с. 113), а отже мав можливість належним чином користуватися своїми процесуальними правами на подання відзиву.

Крім того, його лікування завершилося 16.11.2023, 17.11.2023 він уклав договір про надання йому правничої допомоги з адвокатом.

Однак відзив представником відповідача було подано лише 08.12.2023, тобто зі спливом 21 дня після укладення договору та видужання відповідача, що свідчить про байдуже ставлення сторони відповідача до своїх процесуальних обов`язків та прав.

За таких обставин, підстав для поновлення строку на подання відзиву не вбачається.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, відзив ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 127, 189, 193, 194, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення з відзивом.

Відзив ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22.04.2024.

Суддя: О.С. Стеценко