Справа №464/2628/24
пр № 2/464/1088/24
УХВАЛА

17 квітня 2024 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання майнових прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання за нею майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Оглянувши матеріали позовної заяви, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 27 ЦК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 30 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 (справа №910/10647/18), серед іншого, зазначено, що відповідно до ст. 5 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об`єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення. Особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу як незавершеного будівництвом нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна. Виходячи з аналізу чинного законодавства, вбачається, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Таким чином, майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав. Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватись як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Предметом позовних вимог у цій справі є визнання за позивачем майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , що є об`єктом попереднього договору про купівлю-продаж квартири, укладеного між позивачем та відповідачем 03.10.2023, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №3714.

Так, позивач, звертаючись до суду із позовом, вказувала, що відповідач, всупереч умовам попереднього договору, не передав у власність покупця вищевказану квартиру, а будинок не введений в експлуатацію.

Враховуючи, що майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав, відповідно спір в такій справі підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, а саме за місцем знаходження нерухомого майна, розташованого на території с. Зубра Львівського району Львівської області, що територіально не належить до Сихівського району м. Львова, відтак підстави для розгляду такого позову Сихівським районним судом м. Львова відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, справу необхідно передати на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області за підсудністю.

Ухвалення судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Керуючись статтями 30, 31, 32, 187, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання майнових прав, передати Пустомитівському районному суду Львівської області для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Дулебко Н.І.