ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4885/24 Справа № 203/7585/23 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді Городничої Валентини Сергіївни у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №203/7585/23 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024 року визначено склад колегії суддів: Городнича В.С., Петешенкова М.Ю., Лопатіна М.Ю., для розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2024 року витребувано з Кіровського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу №203/7585/23.

Матеріали цивільної справи №203/7585/23 надійшли до Дніпровського апеляційного суду 09.04.2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2024 року залишено без руху.

21 квітня 2024 року через систему Електронний суд ОСОБА_1 сформувала заяву про відвід судді Городничій В.С., яка 22.04.2024 року надійшла до Дніпровського апеляційного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції,посилаючись на її упередженість.

В обґрунтування заявленого відводу заявник посилається на те, що на сайті судової влади України розміщена стаття з назвою Ленінський районний суд м.Дніпропетровська: історія формування і розвитку, в якій зазначено, що мати апелянта ОСОБА_2 колишня суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська - Черененкова Л.А. працювала разом з ОСОБА_3 у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, а надалі в Апеляційному суді Дніпропетровської області. Заявнику відомо, що окрім офіційних трудових взаємовідносин, останні мають дружні стосунки впродовж 15 років.

Так, ст. ст. 40, 41 ЦПК України обумовлено порядок вирішення заявленого відводу і самовідводу та наслідки їх задоволення.

Вирішуючи питання обґрунтованості поданої ОСОБА_1 заяви про відвід судді Городничої В.С., апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1ст. 36 ЦПК Українисуддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.ч. 1-3, 7, 8 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першоюстатті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Статтею 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Як зазначено в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Наявність безсторонності, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду (рішення Європейського Суду з прав людини «Білуха проти України»).

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

За об`єктивним критерієм слід визначити, чи існували переконливі факти, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 на наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Городничої В.С. при розгляді даної справи ґрунтуються на припущеннях.

Будь-яких інших посилань на наявність суб`єктивного критерію, тобто, вчинення суддями дій, які б свідчили про прояви упередженості чи небезсторонності при розгляді даної справи, заявником не зазначено.

Апеляційний суд констатує, що підстави для відводу судді-доповідача, передбачені статтею 36 ЦПК України, відсутні.

Таким чином, враховуючи відсутність жодних, перелічених у ст. ст. 36-37 ЦПК України, підстав для відведення судді Городничої В.С., встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, колегія суддів вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим, у зв`язку з чим, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді Городничої В.С. підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Городничої Валентини Сергіївни визнати необґрунтованою.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №203/7585/23 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна