Справа № 172/1954/23
Провадження № 2/172/565/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічним засобом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: службу у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому 14 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 176. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинилися наприкінці лютого 2022 року, коли після початку повномасштабного вторгнення країни-агресора рф на територію України відповідач відмовився виїхати з м. Попасна Луганської області і залишився проживати на тимчасово окупованій території України за невідомою їй адресою. Натомість вона з донькою, рятуючи свої життя та здоров`я, були змушені на початку березня 2022 року виїхати з місця проживання в м. Попасна в більш безпечні регіони України і починаючи з липня 2022 року вони постійно проживають в с. Білогородка Бучанського району Київської області. При цьому увесь цей час донька знаходиться на її утриманні. Разом з донькою вони проживають у квартирі, яка знаходиться в задовільному стані, обладнана всіма комунікаціями, побутовою технікою, меблями, дитина забезпечена всіма необхідними речами як для навчання, так і для проведення дозвілля. Позивачка постійно працює на посаді державного виконавця Сєвєродонецького відділу ДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з дистанційною формою навчання за місцем фактичного проживання. Крім цього, донька навчається в 9-А класі Білогородського академічного ліцею № 2, вихованням дитини згідно з характеристикою з місця навчання займається матір (позивачка), батько не приймає участі у навчально-виховному процесі дитини, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дитини. Таким чином, позивачка вважає доведеним той факт, що саме вона самостійно займається вихованням неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї дитини, забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, тобто повною мірою виконує покладені на неї діючим сімейним законодавством України батьківські обов`язки. Проте після припинення шлюбних відносин відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки, перестав підтримувати з донькою будь-які стосунки, не приймає ніякої участі у її вихованні, не цікавиться її життям, станом здоров`я та рівнем навчання, не надаю жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Тобто відповідач ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків без поважних причин. Вважає, що на теперішній час наявні усі правові підстави для вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2008 року народження та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.

Ухвалою від 30.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 05.12.2023 року третю особу у справі замінено на належну службу у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Ухвалою від 18.01.2024 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, враховуючи інтереси дитини просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, додаткових заяв та клопотань не має.

Представник третьої особи Чекотун О. надала заяву про розгляд справи у відсутність представника служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, рішення просить ухвалити відповідно до вимог чинного законодавства. Також третя особа надала висновок про недоведеність доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 14 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 176.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження якої батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з актом обстеження від 17.08.2023 року, проведеним комісією ОСББ «Супутник Білогородка», сім?я ОСОБА_1 , 1984 року народження та ОСОБА_5 , 2008 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батько з ними не проживає. Сім`я проживає в орендованій квартирі, санітарний стан житлового приміщення задовільний, квартира обладнана побутовими комунікаціями, меблями, побутовою технікою, дитина має окрему кімнату, в якій є ліжко, шафа для одягу та шкільних приладь, стіл, стілець. Взаємовідносини в родині добрі, присутня повага, взаєморозуміння, піклування. Матір дитини працевлаштована, отримує заробітну плату та щомісячну допомогу як ВПО, весь вільний час займається вихованням дитини. Батько проживає окремо, вихованням і забезпеченням дитини не займається. За висновками комісії встановлено, що матір ОСОБА_1 добросовісно виконує свої обов`язки, систематично контролює навчально-виховний процес.

З характерники, виданої директором Білогородського академічного ліцею № 2 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у 9-А класі вказаного навчального закладу, перебуває під постійним достатнім контролем матері у навчанні та вихованні. Батько не приймає участі у навчально-вихованому процесі дитини, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням дитини. До навчання ОСОБА_3 ставиться відповідально, добросовісно виконує доручення класного керівника, старости та старшого чергового по школі. З однокласниками, учнями школи та вчителями не конфліктує, користується авторитетом серед однокласників, на зауваження реагує адекватно, робить висновки.

Позивачка офіційно працевлаштована, працює на посаді державного виконавця Сєвєродонецького відділу ДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 01.03.2023 року.

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.07.2023 року № 6948/04 державний виконавець Сєвєродонецького відділу ДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанюк М.В. працює дистанційно за місцем фактичного проживання (перебування) із застосуванням електронних комунікацій і технологій з 01 по 31 серпня 2023 року включно.

Третьою особою у справі надано висновок про недоведеність доцільності позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 27.02.2024 року № 28.

З вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , 2008 року проживають в с. Білогородка Бучанського району Київської області, за місцем проживання створені всі необхідні умови для належного проживання, відпочинку та розвитку дитини. Маррі дитини офіційно працевлаштована, дитина навчається в Білогородському академічному ліцеї № 2. На засіданнях комісії була вислухана дитина, яка пояснила, що з батьком не спілкується, матеріально її утримує лише мати, батько зловживає алкогольними напоями, тому у неї з ним виникають суперечки, хоче проживати з мамою. Батько зареєстрований в м. Попасна Луганської області. Зі слів матері батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з березня 2022 року. На теперішній час батько перебуває на тимчасово окупованій території України. Батько до служби у справах дітей Білогородської сільської ради не звертався, пояснень не надавав. На засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білогородської сільської ради не представилося можливим вислухати пояснення батька з приводу обставин справи, зокрема його відношення до можливості позбавлення його батьківських прав відносно доньки, його ставлення до неї та з приводу обставин відсутності спілкування з дитиною. Органом опіки та піклування не встановлено доказів, які свідчили би про наявність виключних підстав для позбавлення батьківських прав і неможливості змінити поведінку батька на краще та наявності у його діях вини.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Під час розгляду справи суд встановив, що позивачка разом з донькою ОСОБА_3 , 2008 року народження проживають в с. Білогородка Бучанського району Київської області, матір офіційно працевлаштована, отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати та допомоги як внутрішньо переміщена особа, донька навчається у Білогородському академічному ліцеї № 2. Сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживає у квартирі, яка має всі необхідні комунікації, побутову техніку, меблі, дитина забезпечена всім необхідним для навчання, розвитку та дозвілля. Батько ОСОБА_2 зареєстрований в м. Попасна Луганської області, що є тимчасово окупованою територією України, відомостей про нього як внутрішньо переміщену особу в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб немає.

Третьою особою надано суду висновок про недоведеність доцільності позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 27.02.2024 року № 28.

Таким чином, позивачкою не надано суду достатніх, належних та достовірних доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2008 року народження, оскільки ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Попасна Луганської області, що фактично створює перешкоди у виконанні ним батьківських обов`язків належним чином. Також не надано позивачкою доказів і того, що змінити поведінку батька дитини у кращий бік неможливо, і що у його діях є наявність винної поведінки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує таке.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів цивільної справи видно, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , 2008 року народження, дитина проживає разом з матір`ю, яка її утримує, відомостей про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки в матеріалах справи немає. При цьому, суд виходить з того факту, що кожен з батьків має рівний обов`язок з утримання дитини належним чином, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конвенцією про права дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ст.ст. 7, 155, 164, 180, 183, 190 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

2. Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 19 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

3. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

4. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 1073,60 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк