Справа № 727/1934/24
Провадження № 2/727/689/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судових засідань Гелич К.Г.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 , адвокат Сарафінчан І.Ф.

представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Пономаренко П.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 N6) про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

09 квітня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Пономаренко П.І. скеровано до суду клопотання про визнання дій представника позивача зловживанням процесуальними правами. Посилався на вчинення позивачем дій, що призвели до порушення порядку визначення судді для розгляду справи, зокрема визначення складу суду не за принципом випадковості, а на власний розсуд, оскільки позивачем було подано не одну, а чотири ідентичні позовні заяви з метою маніпулювання системою автоматичного розподілу справ між суддями.

Представника позивача ОСОБА_1 , адвокат Сарафінчан І.Ф. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вищевказаного клопотання, крім того, до суду направила письмові заперечення на клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Пономаренко П.І. у судовому засідане клопотання підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в ньому.

Заслухавши думку представників сторін по справі, вивчивши доводи клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Пономаренко П.І. та доводи заперечення представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сарафінчан І.Ф., суд заважає на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст.2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому, вказаний перелік не є вичерпним та може доповнюватись в кожному конкретному випадку.

Так, саме пунктом другим згаданої статті зазначено, що зловживанням процесуальними правами є також подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Як зазначено в ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, то суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути таку скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Твердження представника відповідача про наявність порушення п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України спростовується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 року, зареєстрована цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, справа №727/1934/24, провадження №2/727/689/24, визначено склад суду: виключено з розподілу ОСОБА_3 (нарадча кімната), ОСОБА_4 (заборона призначення перед «Навчанням»), ОСОБА_5 (заборона призначення перед «Навчанням»); судді, які приймали участь в розподілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Тобто порушень визначення судді по справі не виявлено.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином передбачено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто, право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Необхідно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки існує міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах. Цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України під зловживаннями процесуальними правами необхідно розуміти маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями шляхом подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Як встановлено судом, представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що на день подання позову в провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівців перебував аналогічний позов з тим же предметом та з тими ж підставами, до того ж відповідача, що могло б стати підставою для висновку про мету позивача маніпулювати автоматизованим розподілом справ між суддями.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позови було подано в різний період часу та за жодним з ним не було відкрито провадження.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до частини 3 статті 44 ЦПК України визначено такі можливі наслідки визнання судом подання скарги, клопотання чи заяви як зловживання процесуальними правами,- це залишення без розгляду або повернення поданої скарги, заяви чи клопотання, а не позову.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №757/64933/17-ц та від 2 березня 2020 року у справі №295/1344/19.

Суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача щодо зловживання представником позивача процесуальними правами по даній цивільній справі не підтверджується належними та допустимими доказами, та ґрунтується виключно на його припущеннях, що не відповідає ч. 6 ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказування на припущеннях ґрунтуватися не може та відповідно позбавляє позивача гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право на доступ до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання дій представника позивача зловживанням процесуальними правами слід відмовити з підстав його безпідставності та необґрунтованості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Пономаренко П.І. про визнання дій представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сарафінчан І.Ф. зловживанням процесуальними правами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слободян Г.М.