ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3453/24 Справа № 215/1486/23 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Губар Антон Леонідовична рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року, ухваленого суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа приватний нотаріус Кейтельгіссер О.М.

В обґрунтування позову зазначила, що 21.04.2006р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №16/46/06-ВНсклн, відповідно до якого вона отримала від позикодавця кредит у сумі 15 048 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено договір іпотеки про передачу банку в заставу належного позичальнику на праві власності нежилого приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання банк звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вимогами про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням суду від 25.11.2010 позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитом у сумі 13 783,21 доларів США.

27.09.2013р. ВАТ «Кредитпромбанк» відступило право вимоги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в свою чергу на підставі договору про відступлення права вимоги №2130/К від 16.01.2020 відступило право вимоги ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

04.10.2020р. приватним нотаріусом Кейтельгіссер О.М. здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно ст.37 Закону України "Про іпотеку" та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» направило ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення заборгованості №0317/114 від 17.03.2020р.

У вимозі відповідач вимагав погасити заборгованість у розмірі 31 147,15 доларів США.

З вищезазначеного вбачається, що після винесення рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 25.11.2010 відповідач продовжував нараховувати позивачу відсотки згідно умов кредитного договору всупереч вимогам закону та умовам договору.

Тому вважає, що вимога відповідача №0317/114 від 17.03.2020р. становить надмірний та неправомірний тягар для позивача та поручителя, які мали намір погасити дійсну суму достроково стягнутої судом заборгованості в розмір 110 249,13 грн.

Вважає, що нарахуванням процентів без відповідних на це правових підстав та неправомірно збільшивши суму боргу за кредитом, відповідач штучно створив умови, за яких виконання боржниками свого зобов`язання, встановленого рішенням суду зробив його неналежним. Відповідач свідомо створив передумови для застосування положень ст.37 ЗУ «Про іпотеку», а відтак, неправомірно позбавив позивача права власності на предмет іпотеки.

Крім того зазначає, що невиконання вимоги про погашення боргу за кредитним договором позивачем носило законний характер, оскільки йому не було надано доказів переходу прав за кредитним договором до відповідача.

На підставі вищезазначеного просила суд скасувати рішення приватного нотаріуса Кейтельгіссер О.М., як реєстратора прав на нерухоме майно від 28.05.2020р. про державну реєстрацію прав власності ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на цей об`єкт нерухомого майна та стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

Тішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, яким скасувати рішення приватного нотаріуса Кейтельгіссер О.М., як реєстратора прав на нерухоме майно від 28.05.2020, індексний номер 52423614 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на цей об`єкт нерухомого майна та стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

При цьому, скаржник зазначає, що відповідач направив позивачу Вимогу про дострокове погашення заборгованості №0317/114 від 17.03.2020, де вимагав погасити заборгованість у розмірі 31 147,15 дол. США, еквівалент якої становить 746 974,07 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 920 дол. США та 19 227,15 дол. США заборгованості за процентами. Вказує, що відповідач після ухвалення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська рішення 25.11.2010 продовжував нараховувати позивачу проценти згідно умов кредитного договору, всупереч вимогам закону та умовам договору, розмір безпідставно нарахованих процентів становить 17 670,60 дол. США.

Представник позивача звертає увагу на те, що Вимога відповідача від 17.03.2020 становить надмірний та неправомірний фінансовий тягар для позивача та поручителя ОСОБА_4 , які мали намір погасити дійсну суму достроково стягнутої судом заборгованості в розмірі 110 249, 13 грн. Зазначає, що неправомірна вимога відповідача майже в сім разів перевищує розмір дійсної суми заборгованості боржників.

Окрім того, представник позивача зазначає, що до Вимоги відповідача від 17.03.2020, в якій зазначено про відступлення відповідачу права вимоги за кредитним договором від 21.04.2006, не було додано доказів переходу права вимоги, на які відповідач посилався, а це договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» 27.09.2013, а токож договір про відступлення права вимоги №2130/К, укладений 16.01.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Ці документи не були надані поповичу і згодом, що надавало позивачу можливості не виконувати Вимогу відповідача від 17.03.2020 на підставі положень ч.2 ст.517 ЦК України.

Представник позивача вказує на недобросовісну повідінку відповідача у спірних правовідносинах, який знаючи про те, що первісний кредитор припинив строк кредитування, відмовився від подальшого нарахування процентів та заявив вимогу про дострокове повернення боргу, всупереч позиції первісного кредитора, здійснив нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто до 18.05.2020, поклавши тим самим надмірний фінансовий тягар на боржників та подавши недостовірну інформацію нотаріусу, який здійснив реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки. Зазначає, що відповідач надавши нотаріусу недостовірну довідку про стан заборгованості позивача, вказавши суму боргу, яка майже в сім разів перевищує дійсний розмір заборгованості, відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїм правом, а відтак, оскаржувана реєстраційна дія не може вважатися законною, оскільки ґрунтується на недостовірній довідці про стан заборгованості іпотекодавця.

Скаржник звертає увагу на те, що позивач не намагалася ухилятись від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Вказує, що оскільки кредитор змінив строк повернення суми кредиту, стягнувши з боржника достроково суму заборгованості, то обсяг боргових зобов`язань позичальника та поручителя за кредитним договором після ухвалення судового рішення 25.11.2010 у справі №2-1309/2010 становить 110 249,13 грн.

Представник позивача зазначає, що виконавчий лист було подано до Тернівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції та постановою державного виконавця від 11.12.2014 було відкрито виконавче провадження №45811688. Новим стягувачем у цьому виконавчому провадженні став ПАТ «Дельта Банк», згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2015. Державний виконавець неодноразово намагався отримати від правонаступника ПАТ «Дельта Банк» реквізити банківського рахунку, на який може бути перерахована сума боргу, сплачена боржником. Проте, новий стягувач не надавав державному виконавцю цієї інформації, натомість державний виконавець повідомляв боржника ОСОБА_4 про те, що він не може прийняти оплату боргу, оскільки не матиме змогу перерахувати цю оплату стягувачу, у зв`язку з відсутністю інформації про банківський рахунок для зарахування коштів. Вказує, що боржники не укладали будь-яких договорів з новим кредитором, їм також не було відомо банківські реквізити рахунку, на який можливо здійснити перерахування коштів з метою погашення боргу. Наголошує на тому, що ПАТ «Дельта Банк» уникав будь-якої участі у виконавчому провадженні, ймовірно тому, що сам перебував у категорії неплатоспроможних банків. Згодом державний виконавець виніс постанову 10.12.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з перешкоджанням стягувачем провадженню та відмовою від здійснення авансування витрат, в тому числі на проведення оцінки вартості предмету іпотеки.

Представник позивача наголошує на тому, що вказані ним обставини унеможливлювали всі намагання боржників за кредитним договором виконати свої зобов`язання, встановлені судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитом.

Окрім того, сторона позивача звертає увагу на те, що новий стягувач, відповідач по справі, знаючи про наявність незакінченого виконавчого провадження, не звертався до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16.01.2020 та не подавав повторно виконавчий документ для примусового стягнення з боржників суми боргу, встановленого рішенням суду, а вирішив застосувати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, завідомо знаючи, що боржники не здатні виконати його вимоги на суму 746 974,07 грн., що неминуче призведе до виникнення підстав, передбачених ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку». Такі дії відповідача, свідчать про те, що його дійсний намір зводиться до бажання отримати право власності на предмет іпотеки, а не виконання боржниками свого зобов`язання за кредитним договором в розмірі 110 249,13 грн., який становить дійсний обсяг боргових зобов`язань за кредитним договором від 21.04.2006.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12 січня 2024 року, як законне і належним чином обґрунтоване залишити без змін. При цьому, відповідач звертає увагу на те, що Іпотечний договір від 21.04.2004 містить відповідне іпотечне застереження на задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і позивач по справі своїм підписом у цьому договорі надала свою згоду іпотекодержателю на набуття ним права власності на предмет іпотеки.

15 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Губара А.Л. надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи, призначеного на 16 квітня 2024 року на 13.10 год. за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача, з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог скарги, відзиву на апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21.04.2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 16/46/06-ВНсклн, за умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) в сумі 15 048 доларів США, а.с. 19-22 т. 1.

21.04.2006 року ВАТ «Кредитпромбанк», що діє як іпотекодержатель, та ОСОБА_2 , що діє як іпотекодатель, укладено договір іпотеки №16-46-301/06-ВНсклн, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., а.с. 25 т. 1.

За цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006, укладеного іпотекодержателем та іпотекодавцем, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно: нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

01.07.2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . У зв`язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а.с.37 т.1.

15.08.2017 року ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії НОМЕР_1 , а.с. 38 т. 1.

Крім того, встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2010 року, яке набрало законної сили, у справі №2-1309/2010 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позов ВАТ «Кредитпромбанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» суму заборгованості у розмірі 13 783,21 доларів США, що еквівалентно 110 249,13 грн.

Вказаним рішенням також встановлено, що у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків за кредитним договором за відповідачами станом на 27.10.2009 року виникла заборгованість за кредитним договором №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006р., а.с. 28 т. 1.

Так судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006р.

Окрім того, суд встановив, що ВАТ «Кредитпромбанк», що діє як первісний кредитор на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р. відступив право вимоги на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» належне йому Право вимоги кредитного боргу до ОСОБА_10 по кредитному договору №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006р.

16.01.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір №2130К про відступлення прав вимог, а.с. 116-117 т.1.

Згідно додатку №1 до договору №2130/К про відступлення прав вимог ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до ОСОБА_10 за кредитним договором №16/46/06-ВНсклн, укладеним 21.04.2006р. та договором іпотеки № 16/46-І01/06-ВНсклн від 21.04.2006р., а.с. 118-124 т. 1.

20.01.2020р. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» позивачу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за Кредитним договором №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006р., а.с. 131, 132-137.

03.02.2020р. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» позивачу ОСОБА_1 було направлено Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006, в якій відповідач повідомив позивачу про те, що заборгованість за Кредитним договором станом на 16.01.2020 складає 31 147,15 доларів США, що є еквівалентом 746 974,07 гривні. Висунув вимогу про виконання зобов`язань за Кредитним договором в тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги та роз`яснив, що наслідками невиконання вимоги є застосування заходів позасудового врегулювання спору, шляхом продажу іпотечного майна нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Вказана вимога позивачем не отримана та повернута відповідачу за закінченням терміну зберігання, а.с. 125-126, 127 т. 1.

17.03.2020 відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направив позивачу ОСОБА_1 аналогічну Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості. Вимога позивачем була отримана, а.с. 128-129, 130.

Згідно довідки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» станом на 18.05.2020р. у ОСОБА_1 по кредитному договору №16/46/06-ВНсклн від 21.04.2006р., наявна заборгованість у розмірі 746 974,07 грн., яка складається з: 285866,63 грн. заборгованість за тілом кредиту, 461 107,43 грн. заборгованість за відсотками, а.с. 138 т. 1.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, а саме нежитлового приміщення 64, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 05.02.2020, наданого ФОП ОСОБА_11 ринкова вартість об`єкта станом на 05.02.2020р. становить 84 000 грн., а.с.139-140 т. 1.

Згідно з Витягом з ДРРП про реєстрацію права власності 28.05.2020 реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. 22.05.2020 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52423614 від 28.05.2020 вніс запис про право власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на нежитлового приміщення 64, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ., а.с. 141 т. 1.

Для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подав приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. наступні документи: заяву про державну реєстрацію №39669274 від 22.05.2020р.; договір іпотеки, договір про відступлення прав вимоги; додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги; повідомлення про відступлення права вимоги та рекомендоване повідомленням про не вручення поштового відправлення; вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 03.02.2020 з описом вкладення у лист з повідомленням від 03.02.2020 та рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення; вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 17.03.2020 з описом вкладення у лист з повідомленням від 17.03.2020, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; звіт про незалежну оцінку майна; довідку ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заборгованість ОСОБА_1 , а.с. 216- 252 т. 1.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходив з їх недоведеності.

При цьому, суд встановив, що відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дотримався вимог, визначених частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», належним чином надіслав позивачу ОСОБА_1 , яка є іпотекодавцем, письмову вимогу виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Порушень під час державної реєстрації права власності на предмет іпотеки у діях приватного нотаріуса судом не встановлено .

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 протягом встановленого строку вимогу відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» залишила без задоволення, що надало іпотекодержателю право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності позивачу, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки.

Порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в ред. від 29.05.2020 р.), в діях нотаріуса судом не встановлено, перешкоди для проведення державної реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» також судом не встановлені.

Доводи позивача про відсутність права відповідача як нового кредитора вимагати погашення боргу без надання боржнику доказів переходу права вимоги були предметом розгляду судом першої інстанції та як встановлено судом із заявами до відповідача до здійснення державної реєстрації права власності (28.05.2020) позивач не зверталася, рішення суду про стягнення боргу позивачем до 28.05.2020 не виконано, окрім того, як правильно зазначив суд у рішенні, ненадання договору про відступлення права вимоги боржнику не є підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Доводи позивача про збільшення відповідачем суми боргу, суд першої інстанції визнав неспроможними, з огляду на те, що вартість іпотечного майна є значно меншою ніж сума боргу за рішенням суду, а доказів про звернення відповідача до суду з вимогами про стягнення іншої частини боргу за кредитним договором матеріали справи не містять.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, ст.1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За статтею 7 вказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»).

За статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач отримала кредит, із забезпеченням зобовязання шляхом іпотеки нерухомого майна. Договір іпотеки містить іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», зокрема: п. 4.2. Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору або умов цього договору. Звернення стягнення на майно здійснюється Іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором у порядку визначеному ЗУ «Про іпотеку», це і є застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя і дають силу договору про задоволення вимог. У випадку коли виконання п.4.3 договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця. Іпотекодержатель має право за своїм вибором здійснити зверненя стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, згідно умов пп. 4.3, 4.4, 4.5 цього Договору (застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя), якщо інше не встановлене законом. Крім випадків, передбанених законом, право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, визначених цим Договором, належить Іпотекодержателю. П.п. 4.5. Іпотекодавець підписання цього договору засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім цього договору, для реєстрації права вланості іпотеко держателя на предмет іпотеки не вимагається. Згідно п.п.п.3.2.5, 3.2.6. здійснити відступлення прав за цим Договром без отримання згоди Іпотекодавця за умови що одночасно здійснюється відступлення прав вимоги за Кредитним договором, за погодженням з іпотекодавцем здійснюється переоцінка майна. Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ будь-якій іншій особі-покупцеві на власний розсуд на підставі цього Договору, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження Іпотекодавця, дотриманням умов, визначених в ст.38 Закону України «Про іпотеку». Договір купівлі-продажу ПРЕДМЕТА іпотеки, укладений іпотеко держателем відповідно до цього пункту є правовою підставою для державної реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки.

Також судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач свої обов`язки за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим рішенням суду від 25.11.2010 з неї стягнуто борг на користь ВАТ "Кредитпромбанк" в сумі 13783,21 долларів США. Рішення суду не виконано і кредитний борг не погашено. При цьому, як видно з договорів про відступлення права вимоги, належним кредитором у вищевказаному зобовязанні є саме відповідач.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Так, згідно з пунктом 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц).

Суд першої інстанції перевірив та встановив, що відповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вказані вимоги дотримані. Вимоги/Іпотечні повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 03.02.2020 та від 17.03.2020 були надіслані позивачу ОСОБА_1 за адресою, зазначеною нею в Договорі іпотеки.

Письмова вимога від 17.03.2020, яка була направлена відповідачем позивачу належним чином, була отримана нею, що підтверджується поштовим повідомленням.

При цьому, судом першої інстанції було звернуто увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця є доведення до його відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в пунктах 55, 57, 60 постанови від 29.09.2020 у справі №757/13243/17, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України був врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми, спрямовані на фактичне повідомлення боржника аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини.

Поштове повідомлення, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт отримання іпотекодавцем повідомлення про порушення основного зобов`язання та намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» дотримався вимог, визначених частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», належним чином надіслав позивачу ОСОБА_1 , яка є іпотекодавцем, письмову вимогу виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

З урахуванням перевірених та встановлених судом першої інстанції обставин колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки боржник ОСОБА_1 протягом встановленого строку вимогу відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» залишила без задоволення, це надало право іпотекодержателю прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності позивачу, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки.

Порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в ред. від 29.05.2020 р.), в діях нотаріуса судом не встановлено, перешкоди для проведення державної реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» також судом не встановлені.

Доводи сторони позивача, що боржники намагалися погасити кредитний борг, однак їм не булі відомо банківські реквізити рахунку, на який можливо здійснити перерахування коштів з метою погашення боргу, у зв`язку з тим, що попередній кредитор ПАТ «Дельта Банк» уникав будь-якої участі у виконавчому провадженні, колегія суддів вважає необгрунтовани з огляду на таке.

Так відповідно положень статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори або на рахунок ескроу в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Позивачем суду не надано доказів, що вона намагалася виконати свій обов`язок шляхом внесення грошових коштів належних кредиторові на депозит нотаріуса.

Доводи представника є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга сторони позивача не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, тому відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду залишено без змін відсутні правові підстави для перерозподілу судових витрат. .

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Губар Антон Леонідовичзалишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: