Справа № 229/1233/24
Провадження № 2/229/982/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 травня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на обліку Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з 03.03.2023 перебуває дитина, яка опинились у складних життєвих обставинах, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини.

До Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від КНП «Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2» про те, що згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві від 12.02.2023 була виявлена неповнолітня дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина була залишена без батьківського піклування та нагляду за адресою: АДРЕСА_1 . Інспектором сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві було прийнято рішення щодо вилучення дитини та її доставки до КНП «Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2». Неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, місто Бахмут. З його слів з?ясовано, що він разом з матір?ю, ОСОБА_1 , приїхали до міста Києва в січні 2023 року та проживали в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 . З лютого 2023 року місцезнаходження матері неповнолітньому невідоме.

Неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір?ю ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

23.02.2023 Службою у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було тимчасово влаштовано неповнолітнього ОСОБА_2 до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно листа Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 17.03.2023 року №7733/125/49-202 за результатами проведених оперативно-розшукових заходів було встановлено місцезнаходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносно останньої було складено протокол за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що наразі проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно листа Служби у справах дітей та сім?ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, 05.04.2023 спеціалістами було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено відповідний акт та запрошено матір до Служби для відібрання пояснень. Проте матір до Служби у справах дітей та сім?ї Дарницької районного в місті Києві державної адміністрації не з?явилася. З того часу спеціалісти Служби протягом тривалого часу не можуть поспілкуватися з ОСОБА_1 , оскільки двері квартири ніхто не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає.

Згідно інформації з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району міста Києва, неповнолітній ОСОБА_2 за медичною допомогою не звертався, декларація з лікарем-педіатром не укладена.

Згідно інформації Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 на обліку, як отримувач державної допомоги, не перебуває.

Згідно листа Центру соціально психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) матір неповнолітнього, ОСОБА_1 не відвідувала сина з моменту його влаштування до ЦСПРД № 1 та не цікавилась його станом здоров?я, умовами перебування, а також не забезпечувала його утримання.

У зв?язку зі вступом неповнолітнього ОСОБА_2 до Київського професійного коледжу артдизайну та подальшим проживанням в гуртожитку Службою у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації погоджено відрахування неповнолітнього з Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

23.10.2023 на адресу Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної місті Києві державної адміністрації надійшла заява неповнолітнього ОСОБА_2 щодо порушення питання про позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_1 .

Станом на 06.12.2023 мати дитини, ОСОБА_1 , до Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу повернення їй неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зверталась.

07.12.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації розглянуто питання щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_1 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір дитини, ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату та час засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, проте на засідання не з?явилася, причини своєї неявки не повідомила.

На комісії був присутній неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що з мамою не спілкується та не знає її місцезнаходження. Навіть коли вони разом проживали в хостелі могла зникнути на пару місяців і не повідомляти де вона є. Просив позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_1 .

Одноголосним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було рекомендовано органу опіки та піклування внести пропозиції до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надання доручення Службі у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим, просить суд позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_1 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 6 березня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 2 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 квітня 2024 року судове засідання було відкладено.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, від представника позивача в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками дитини зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,(а.с.7) відомості про батька в актовому записі про народження №672 від 08.11.2006, складеного Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.(а.с.8)

Як вбачається з Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.02.2023 р. була виявлена дитина чоловічої статі у АДРЕСА_1 , був залишений без батьківського нагляду на вулиці.(а.с.13)

Відповідно до направлення №22-В/З від 22 лютого 2023 р. ОСОБА_4 , 04.10.2006 року був направлений до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації Центру соціально-психологічної реабілітації №1 Служби у справах дітей та сім`ї м. Києва.(а.с.14)

Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державна адміністрація від 3 березня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поставлено на облік дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах.(а.с.15)

З пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхав з м. Бахмут 22.06.22 року з матір`ю ОСОБА_1 в м. Київ та проживали в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 . Мати виїхала поїхала з чоловіком та залишила його самого, батька не бачив 16 років.(а.с.16)

Згідно інформації з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району міста Києва, неповнолітній ОСОБА_2 за медичною допомогою не звертався, декларація з лікарем-педіатром не укладена.(а.с.17)

Відповідно до листа Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 17.03.2023 року №7733/125/49-202 за результатами проведених оперативно-розшукових заходів було встановлено місцезнаходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносно останньої було складено протокол за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що вона з сином ОСОБА_2 приблизно з листопада 2022 року разом проживали в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 , однак в подальшому залишила сина та почала мешкати зі співмешканцем, проживання в хостелі сплачував знайомий, на їжу син заробляв самостійно, наразі проживає за адресою: АДРЕСА_3 .(а.с.19)

Згідно листа Служби у справах дітей та сім?ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та акту обстеження умов проживання дитини 05.04.2023 спеціалістами було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , про що складено відповідний акт та запрошено матір до Служби для відібрання пояснень.(а.с.20-22)

Листом з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 від 14.04.2023 №069012/143 повідомлено, що ОСОБА_5 не відвідувала, неповнолітнього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту його влаштування до ЦСПРД №1, а саме з 23.02.2023 року та не цікавилась його станом здоров`я, умовами перебування, а також не забезпечувала утримання свого сину.(а.с.23)

Згідно листа комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж артдизайну» Службою у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) погоджено відрахування неповнолітнього з Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім?ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).(а.с.23-29)

23.10.2023 на адресу Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної місті Києві державної адміністрації надійшла заява неповнолітнього ОСОБА_2 щодо порушення питання про позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_1 .(а.с.28)

Як вбачається з Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, то Службою у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації порушено клопотання щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_1 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обліку Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з 03.03.2023 перебуває дитина, яка опинились у складних життєвих обставинах, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов?язків по відношенню до дитини.

Станом на 06.12.2023 мати дитини, ОСОБА_1 , до Служби у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу повернення їй неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зверталась.

07.12.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації розглянуто питання щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_1 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір дитини, ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату та час засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, проте на засідання не з?явилася, причини своєї неявки не повідомила.

На комісії був присутній неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що з мамою не спілкується та не знає її місцезнаходження. Навіть коли вони разом проживали в хостелі могла зникнути на пару місяців і не повідомляти де вона є. Просив позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_1 .

Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір?ю, свідомого нехтування нею своїх батьківських обов?язків. Одноголосним рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було рекомендовано органу опіки та піклування внести пропозиції до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надання доручення Службі у справах дітей та сім?ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган опіки та піклування дійшов висновку, що мати свідомо нехтує своїми обов?язками, ухиляється від виховання та навчання дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров?ям, не утримує матеріально. Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір, ОСОБА_1 , стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю відповідає інтересам дитини.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позовна заява підлягає до задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 3028 грн.(три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити відповідачу у справі зміст статті 169 СК України, що мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Худіна