ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 707/3420/23
Провадження № 22-ц/821/788/24
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника: адвокат Давигора Світлана Анатоліївна

заінтересовані особи: Виконавчий комітет Руськополянської сільської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1

розглянув у спрощеному провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Руськополянської сільської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту, що він є єдиною особою, яка здійснює постійний сторонній нагляд за бабою ОСОБА_2 , яка є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Заявник вказує, що встановлення вказаного факту необхідно йому для захисту та реалізації прав ОСОБА_2 .

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року заяву залишено без розгляду та роз`яснено заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Судове рішення суду 1 інстанції мотивовано тим, що оскільки між заявником та відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки може існувати спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу - звільнення від призову на військову службу, а тому суд приходить до висновку, що заяву необхідно залишити без розгляду та роз`яснити заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Давигора Світлана Анатоліївна звернулася до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції по суті..

Стверджує, що наявність встановлення відповідного факту для заявника мало на меті юридично підтвердити факт надання бабі ОСОБА_2 постійно стороннього догляду, однак в силу статті 78 ЦК України заявник мав би можливість на підставі такого рішення звернутися до органу місцевого самоврядування для призначення його юридично помічником баби, яка в силу стану здоров`я не може самостійно здійснювати свої права та реалізовувати свої обов`язки, а саме він матиме право на одержання пенсії, що належить ОСОБА_2 , як особі, яка потребує допомоги, матиме право вчиняти дрібні побутові правочини в інтересах баби, яка потребує допомоги, відповідно до наданих йому повноважень. Ось така мета була у заявника при зверненні до суду із заявою про встановлення відповідного факту, але не ухилятися від виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Стверджує, що оскільки судом 1 інстанції при вирішенні питання про встановлення можливого спору про право не встановлено, що дійсно такого спору не існувало, не відбулося нічиїх прав на виконання мобілізаційних обов`язків, тому вказана ухвала є незаконною та на даний час є перешкодою у захисті прав ОСОБА_2 на отримання особи, яка буде надавати їй постійний сторонній догляд на правовій основі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Постановляючи ухвалу суду про залишення заяви без розгляду та роз`яснення заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки заявник є чоловіком придатного для військової служби віку та має добрий стан здоров`я, тому існують підстави вважати, що задоволення заяви вплине на реалізацію його прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Оскільки, між заявником та відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки може існувати спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу звільнення від призову на військову службу, а тому суд приходить до висновку, що заяву необхідно залишити без розгляду та роз`яснити заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Так, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено критерії щодо фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до положень вказаної норми ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як слідує зі змісту поданої заяви, заявник просить встановити факт, що він є єдиною особою, яка здійснює постійний сторонній догляд за особою, яка є інвалідом 1 групи та потребує потсійного стороннього догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до заяви, вказаний факт йому потрібно встановити для захисту і реалізації прав та інтересів ОСОБА_2 , які передбачені чинним законодавством України.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 вказаної постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 60 жовтня 2021 року № 1040. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам та хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Відповідно до абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 частини 6 статті 13 вищезазначеного Закону для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Формування Реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про соціальні послуги» здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою КМ України від 27 січня 2021 року № 99.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 6 жовтня 2021 року № 1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.

Таким чином, порядок встановлення факту здійснення догляду за особою, яка потребує постійного догляду, визначений відповідним законодавством, законом визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, про встановлення якого просить заявник, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність (постанова Великої палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19), однак, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та не з?ясував питання про те, чи підлягає дана заява розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30 січня 2020 року викладено наступний висновок: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року про залишення заяви без розгляду скасувати та направити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Руськополянської сільської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, для подальшого розгляду до суду 1 інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 02 травня 2024 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко