Провадження № 2/760/2981/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом державного підприємства «Національні інформаційні системи» /далі - ДП «Національні інформаційні системи»/ (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4) до приватного виконавця Віскунова Олександра Віталійовича /далі - приватний виконавець Віскунов О.В./ (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса офісу: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Липківського, 32, приміщення 1-4; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

12.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 12.09.2021, за підписом представника позивача - адвоката Прозорової Ю.П. (діє на підставі довіреності), в якій ставиться питання про стягнення з приватного виконавця Віскунова О.В., посвідчення про право на здійснення діяльності приватного виконавця № 0058 від 20.06.2017) на користь ДП «Національні інформаційні системи»:

- грошових коштів у розмірі 5 358,88 грн, з яких: 4 050,00 грн - заборгованість, 927,84 грн - інфляційні втрати, 381,04 грн - 3 % річних;

- судових витрат у розмірі 2 270,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 19.10.2021.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 11.07.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.07.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог вказується, що 07.02.2018 між ДП «Національні інформаційні системи» та приватним виконавцем Віскуновим О.В. був укладений договір про надання послуг № 4-0058/КІ/ПВ/18 від 07.02.2018 шляхом приєднання до умов Договору про надання послуг приватним виконавцем, в порядку ст. 634 Цивільного кодексу України.

Зазначається, що з метою приєднання до умов Договору, відповідачем було подано Заяву про приєднання від 07.02.2018 вих. № 07/02-18.1, форма якої встановлена у Додатку № 1 до Договору та таким чином, на підставі вказаної заяви про приєднання між ДП «НАІС» та відповідачем було укладено Договір про надання послуг приватним виконавцям № 4-0058/КІ/ПВ/18 від 07.02.2018.

Зауважується, що за цим Договором підприємство зобов`язувалося надавати користувачу послуги з користування автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними та Державними реєстрами, адміністратором яких є підприємство, а користувач зобов`язувався здійснювати оплату таких послуг у розмірі та у порядку, визначеному цим Договором (п. 1.1 Договору у редакціях від 01.05.2018 та 01.06.2018).

При цьому, стверджується, що 02.05.2018 приватному виконавцю Віскунову О.В. підприємством було надано ідентифікатори (логін та пароль) доступу до Єдиних та Державних реєстрів з метою здійснення ним відповідних дій у межах повноважень, визначених нормативно-правовими актами, що регламентують їх функціонування, що підтверджується його розпискою від 02.05.2018 та, зі слів позивача, з 02.05.2018 відповідач мав доступ до Систем (Реєстрів).

Як вказується у позові, з моменту отримання ідентифікаторів доступу до Систем, та у період утворення заборгованості - у травні, червні, липні 2018 року у відповідача була наявна технічна можливість працювати у Системах (Реєстрах), а послуги з технічної підтримки роботи з Системами (та їх оновлення) одного ідентифікованого користувача у травні, червні, липні 2018 року були надані підприємством у повному обсязі.

Звертається увага на те, що відповідно до п. 2.2.3 Договору (у редакціях від 01.05.2018 та 01.06.2018), користувач зобов`язався своєчасно оплачувати надані підприємством послуги, передбачені Договором, у відповідності до умов цього Договору.

Вказується, що п. 3.3 Договору (у редакціях від 01.05.2018 та 01.06.2018) було встановлено, що оплата послуг підприємства здійснюється користувачем згідно тарифів за послуги, наведених в Додатку 3 до цього Договору.

При цьому, зазначається, що відповідно до Додатку 3, чинних редакцій Договору на момент виникнення заборгованості, вартість технічної підтримки роботи з Системами (та їх оновлення) одного ідентифікованого користувача за один календарний місяць складала 1 350,00 грн, у тому числі ПДВ.

Зі слів позивача, відповідно до умов укладеного Договору, відповідачу було надано підприємством послуги з технічної підтримки роботи з Системами (та їх оновлення) 1 (одного) ідентифікованого користувача у травні, червні, липні 2018 року на суму 4 050,00 грн.

Порядок розрахунків за договором визначено п. 3.2 Договору. У редакціях Договору від 01.05.2018 та від 01.06.2018, п. 3.2 визначав, що оплата послуг Підприємства за користування АСВП та за технічну підтримку роботи з Системами (та їх оновлення) ідентифікованого Користувача, плата за які зараховується на рахунок Підприємства, здійснюється Користувачем на підставі акта - рахунку за надані послуги, протягом 5 календарних днів після отримання Акту, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок Підприємства.

Як наголошує позивач, на виконання умов п. 3.2 Договору, за результатом надання послуг, підприємством було виставлено відповідачу Рахунки на оплату: № 4710 від 31.05.2018, № 5946 від 30.06.2018, № 7015 від 31.07.2018 за технічну підтримку роботи з Системою (та її оновлення) одного ідентифікованого співробітника у травні, червні, липні 2018 року.

Також, звертається увага на те, що за результатами надання послуг за вказаний період ДП «НАІС» було направлено відповідачу акти надання послуг: № 27584 від 31.05.2018, № 34186 від 30.06.2018, № 41257 від 31.07.2018 за технічну підтримку роботи з Системою (та її оновлення) одного ідентифікованого співробітника (Користувача) у вказаних місяцях, проте, зі слів позивача, надані послуги оплачені відповідачем не були, а акти надання послуг не були підписані та не повернуті до ДП «НАІС».

Крім того, у позові зазначається, що підприємством було направлено на адресу відповідача претензію від 18.03.2021 № 1465/19.3-16, що містила повторно сформований рахунок на оплату № 1307 від 15.03.2021 за надані державним підприємством «Національні інформаційні системи» послуги з технічної підтримки роботи з Системою (та її оновлення) 1 (одного) ідентифікованого співробітника (Користувача) у травні, червні, липні 2018 року згідно Договору № 4-0058/КІ/ПВ/18 від 07.02.2018 на суму 4 050,00 грн.

При цьому, зауважується, що відповідно до даних АТ «Укрпошта», що знаходяться у відкритому доступі за веб-адресою https://www.ukrposhta.ua/ua, поштове відправлення № 706, що містить претензію від 18.03.2018 № 1465/19.3- 16 з додатками, було отримано приватним виконавцем Віскуновим О.В. 26.03.2021, проте, дана претензія також залишилась без розгляду та реагування відповідача.

Позивач вважає, що першим днем прострочення оплати за травень 2018 року згідно рахунку на оплату № 4710 від 31.05.2018 є 21.06.2018, за червень 2018 року згідно рахунку на оплату № 5946 від 30.06.2018 - 21.07.2018, за липень 2018 року згідно рахунку на оплату № 7015 від 31.07.2018 - 21.08.2018.

За таких обставин, позивач стверджує, що станом на 08.09.2021 загальна сума заборгованості відповідача становить 5 358,88 грн., з яких: 4 050,00 грн - основного боргу; 927,84 грн - інфляційних втрат; 381,04 грн - 3 % річних.

Щодо правової позиції відповідача

16.05.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 95-98).

В обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі вказується, що 13.10.2021 ОСОБА_1 на рахунок позивача ДП «Національні інформаційні системи» відповідно до платіжного доручення № 69 від 13.10.2021 було перераховано суму основного боргу у розмірі 4 050,00 грн.

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо позиції позивача з огляду на сплату основної суми боргу відповідачем

16.06.2023 до суду надійшла заява від позивача, в якому останній не заперечує проти закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 4 050,00 грн, у зв`язку зі сплатою вказаної суми відповідачем і відсутності предмету спору між сторонами в цій частині (а.с. 101-10).

За таких обставин, позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню 927,84 грн - інфляційних втрат; 381,04 грн - 3% річних та 2 270,00 грн судового збору.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 07.02.2018 приватний виконавець Віскунов О.В. звернувся до ДП «Національні інформаційні системи» з заявою № 4-0058/КІ/ПВ/18 від 07.02.2018 про приєднання до Договору про надання послуг приватним виконавцям (а.с. 61), зі змісту якої вбачається, що відповідно до ст. 634 ЦК України шляхом подання цієї заяви користувач приєднується до Договору про надання послуг приватним виконавцям, розміщеного на офіційному веб-сайті ДП «Національні інформаційні системи» за адресою: www.nais.gov.ua (а.с. 61).

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг приватним виконавцям (редакція від 01.05.2018 та від 01.06.2018) підприємство зобов`язалось надавати користувачу послуги з користування автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними та Державними реєстрами, адміністратором яких є підприємство, а користувач зобов`язувався здійснювати оплату таких послуг у розмірі та у порядку, визначеному цим Договором (а.с. 39, 50)

Згідно з Додатком 3, чинних редакцій Договору про надання послуг приватним виконавцям (а.с. 47,59), вартість технічної підтримки роботи з Системами (та їх оновлення) одного ідентифікованого користувача за один календарний місяць складала 1 350,00 грн, у тому числі ПДВ.

Порядок розрахунків за договором визначено у п. 3.2 Договору. У редакціях Договору від 01.05.2018 та від 01.06.2018, п. 3.2 встановлює, що оплата послуг Підприємства за користування АСВП та за технічну підтримку роботи з Системами (та їх оновлення) ідентифікованого Користувача, плата за які зараховується на рахунок Підприємства, здійснюється Користувачем на підставі акта - рахунку за надані послуги, протягом 5 календарних днів після отримання Акту, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок Підприємства (а.с. 53).

Користувач несе відповідальність за порушення порядку оплати вартості послуг, передбаченого Договором, згідно чинного законодавства (п. 4.2.3. Договору про надання послуг приватним виконавцям /редакція від 01.05.2018 та від 01.06.2018/ а.с. 42, 53).

На а.с. 62 міститься копія розписки від 02.05.2018 за підписом ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався не передавати ні логін, ні пароль іншим особам, а також зобов`язався повідомляти підприємство у випадку підозри або факту доступу інших осіб до автоматизованих систем за його логіном та паролем для подальшого закриття доступу до системи.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії рахунків на оплату № 4710 від 31.05.2018 (а.с. 63), № 5946 від 30.06.2018 (а.с. 64), № 7015 від 31.07.2018 (а.с. 65), на загальну суму 4 050,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2021 ДП «Національні інформаційні системи» на адресу відповідача направив претензію № 1465/19.3-16 щодо сплати заборгованості з додатками (а.с. 69-78).

На а.с. 100 містяться докази сплати заборгованості ОСОБА_1 в загальній сумі 4 050,00 грн, що підтверджується квитанцією від 13.10.2021 з призначенням платежу «оплата згідно договору про надання послуг приватним виконавцям від 07.02.2018 № 4-0058/КІ/ПВ/18, Без НДС».

До позовної заяви також долучено копії: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо ДП «Національні інформаційні системи» (а.с. 18-21); Статуту ДП «Національні інформаційні системи» (а.с. 22-35); інформаційної довідки щодо приватного виконавця Віскунова О.В. (а.с. 36-37); виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань щодо приватного виконавця Віскунова О.В. (а.с. 38); акту надання послуг № 27584 від 31.05.2018 (а.с. 66); акту надання послуг № 34186 від 30.06.2018 (а.с. 67); акту надання послуг № 41257 від 31.07.2018 (а.с. 68);

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

На підтвердження сплати основної суми заборгованості відповідач надав докази, а саме: копію квитанцію від 13.10.2021 про оплату в загальній сумі 4 050,00 грн (а.с. 100).

Позивач факт сплати відповідачем після звернення позивача до суду з позовом даній справі основного боргу в сумі 4 050,00 грн - не заперечує.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.07.2023 у справі № 755/12807/19 (провадження № 61-3195св21) якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Отже, враховуючи те що на час пред`явлення позову спірна заборгованість мала місце, тобто предмет спору існував, а сторони передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи не використали, то підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, - відсутні.

Разом з тим, у зв`язку з наявністю доказів оплати суми основної заборгованості, у задоволенні позову ДП «Національні інформаційні системи» в частині стягнення боргу у сумі 4 050,00 грн слід відмовити.

Щодо вимог позивача в частині стягнення 927,84 грн інфляційних втрат та 381,04 грн 3 % річних, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частиною першою стаття 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241цс19).

Судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором, у встановлені ним строки.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

Відповідач (приватний виконавець Віскунов О.В.) доводів позивача про стягнення з нього 927,84 грн - інфляційних втрат та 381,04 грн - 3 % річних, нарахованих за період прострочення оплати з 21.06.2018 по 08.09.2021, - не спростував, контррозрахунку такої заборгованості не зробив, доказів сплати інфляційних втрат та 3% річних - не надав.

Натомість позивачем доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судових витрат

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1340 від 04.10.2021 (а.с. 15).

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що основна сума боргу була сплачена відповідачем лише після звернення позивача до суду, а інфляційні та річні в добровільному порядку станом на день винесення рішення не оплачені, то суд на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 270,00 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 255, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов державного підприємства «Національні інформаційні системи» до приватного виконавця Віскунова Олександра Віталійовича про стягнення грошових коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з приватного виконавця Віскунова Олександра Віталійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса офісу: АДРЕСА_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь державного підприємства «Національні інформаційні системи» (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4):

- 927,84 грн (дев`ятсот двадцять сім гривень вісімдесят чотири копійки) інфляційних;

- 381,04 грн (триста вісімдесят одна гривня чотири копійки) 3% річних;

- 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору за подання позову.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич