ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3910/24 Справа № 182/2452/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Бортник В.А.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року, ухваленого суддею Рунчевою О.В. у м.Нікополі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 05 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої органом держави. На обґрунтування позову зазначив, що 23.06.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі №182/6916/19 про стягнення з позивача заборгованості у сумі 5096,20 грн. на користь ОСББ «Відродження-28».

15.01.2021 ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по цивільній справі №182/6916/19 заочне рішення скасовано, а 12.02.2021 року ухвалою суду позов ОСББ «Відродження-28» залишено без розгляду, так як позивач відмовився від позовних вимог. Про наявність заочного рішення позивач дізнався після стягнення коштів з пенсії та заробітної плати.

Позивач зазначив, що 18.11.2020 року він звернувся до начальника Нікопольського відділу виконавчої служби із скаргою на державного виконавця.

30.11.2020 року начальник Нікопольського відділу державної виконавчої служби Олександр Григорук повідомив його, що державний виконавець викликав позивача на 08.10.2020 року, і так як він не з`явився державний виконавець, на підставі виконавчого листа №182/6916/19, виданого 14.09.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрив виконавче провадження №63137700, та 09.10.2020 року арештував транспортний засіб, 15.10.2020 року виніс постанову про звернення стягнення на пенсію боржника. 25.11.2020 року державним виконавцем було також винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

08.12.2020 року позивач звернувся до начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На його звернення 29.12.2020 року начальник управління Олександр Більчук повідомив, що державний виконавець виконує примусове виконання виконавчого листа №2/0182/960/2020, 182/6916/19 від 14.09.2020 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

18.12.2020 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України, на що йому 20.01.2020 року начальник управління Олександр Більчук повідомив, що Нікопольський відділ державної виконавчої служби діє відповідно до Закону і виконавчого листа №2/0182/960/2020 від 14.09.2020 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Позивач зазначив, що неодноразово звертався до Начальника Нікопольського ВДВС, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції. Однак, 16.02.2021 року та 13.06.2022 року йому було повідомлено, що стягнення відбулося відповідно до Закону та виконавчого листа №2/0182/960/2020 182/6916/19 від 14.09.2020 року, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

08.11.2022 року позивач звернувся до Міністра юстиції з проханням провести службову перевірку за фактом крадіжки коштів з його банківських рахунків державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби Шиловим М. за сприянням начальника Нікопольського відділу Григоруком О. та начальника управління юстиції у Дніпропетровській області Більчуком О. За результатами службової перевірки 05.12.2022 року позивачу було повідомлено, що державний виконавець діяв відповідно до Закону і виконавчого листа №182/6916/19 від 14.09.2020 року.

Позивач також зазначив, що 22.09.2022 року звертався до державного виконавця з приводу видачі виконавчих листів, однак відповіді надано не було.

15.05.2023 року Голова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області повідомила позивачу, що ухвали на арешт автотранспортного засобу, ухвали на примусове стягнення з пенсії боржника, ухвали на примусове стягнення з заробітної плати боржника у матеріалах цивільної справи №182/6916/19 провадження 2/0182/1202/2021 немає.

Виходячи з того, що суд не ухвалював рішення щодо арешту транспортного засобу, не ухвалював рішення щодо примусового стягнення з пенсії та заробітної плати боржника, позивач вважає, що державний виконавець неправомірними діями вчинив кримінальне правопорушення відносно нього, використавши його конфіденційну інформацію без його згоди. Тобто, з його банківських рахунків крали кошти, всупереч норм Конституції України, Законів України, незаконно використавши його конфіденційну інформацію, без його згоди, державний виконавець Нікопольського ВДВС Шилов М. за підтримки начальника Нікопольського ВДВС Григорука О. та начальника управління юстиції у Дніпропетровській області Більчука О. неправомірними діями, зловживаючи службовим становищем вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, тим самим завдали позивачу моральної шкоди. Моральна шкода завдавалася внаслідок навмисного порушення його прав, яка полягала у перенесених душевних стражданнях, приниженні, нервових стресах, психологічному напруженні, погіршенні самопочуття.

Тому, просив суд стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 2 000 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відшкодування моральної шкоди, завданої органом держави відмовлено.

Позивач, будучи незгодним з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що державний виконавець безпідставно, без виконавчого листа, ухвал та постанов суду примусово стягнув з нього грошові кошти на користь ОСББ. За інформацією, наданою позивачу головою Нікопольського міськрайонного суду 30.01.2023 виконавчий лист судом не видавався, що суперечить оскарженому рішенню суду, в якому зазначено, що виданий виконавчий лист за ухвалою по цивільній справі №182/6916/19 було скасовано 15.01.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, державний виконавець Ковчишина А.І. державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції без змін.

За клопотанням представника державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)Ковчишиної А.І. ухвалено рішення про проведення судового засідання в режимі відео конференції з Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, проте у день апеляційного розгляду справи проведення відео конференції неможливе через оголошену загрозу артобстрілу, що повідомлено суду апеляційної інстанції судом, відповідальним за проведення відео конференції.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає , що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Відродження-28» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку АДРЕСА_1 території за період з 01.09.2016 року по 01.09.2019 року в розмірі 3175,20 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с.5-6). На виконання вказаного судового рішення 14.09.2020 року було видано виконавчий лист.

З листа Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 30.11.2020 вбачається, що в провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №63137700 про стягнення відповідно до виконавчого листа №2/0182/960/2020 182/6916/19, виданого 14.09.2020 суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибаковою В.В. з ОСОБА_1 на користь ОСББ 5096,20 грн.

Відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем 30.09.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавцем було виявлено, що боржник перебуває на обліку в УПФУ, працевлаштований, тому було винесено постанови про звернення стягнення на пенсію та заробітну плату боржника. Також, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що для завершення виконавчого провадження та зняття арешту, розшуку з майна йому необхідно сплатити суму боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій (а.с.9).

15.01.2021 по справі №182/6916/19 було винесено ухвалу, якою заочне рішення від 23.06.2020 року скасовано за заявою ОСОБА_1 (а.с.7).

12.02.2021 було задоволено заяву представника ОСББ «Відродження-28» Раєвої В.С. та позовну заяву до ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.8).

Позивач звернувся до відповідача зі скаргою на рішення державного виконавця та надав копію ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №182/6916/19 2-п/0182/5/2021 від 15.01.2021 про скасування рішення на підставі якого було видано виконавчий лист (а.с.13).

Згідно відповідей Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.02.2021, 13.06.2022 ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження та відповідно до інформації, наданої Нікопольським міськрайонним ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) встановлено, що на виконанні у відділі ДВС з 30.09.2020 по 19.01.2021 перебувало виконавче провадження № 63137700 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0182/960/2020 182/6916/19 від 14.09.2020.

Однак, 19.01.2021 дане виконавче провадження завершене на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку зі скасуванням рішення, яке підлягало виконанню, про що державним виконавцем винесена відповідна постанова, копія якої була направлена ОСОБА_1 . Також, позивача було додатково повідомлено про те, що на депозитному рахунку відділу ДВС перебувають надмірно стягнуті з нього кошти в розмірі 814,96 грн., які будуть повернені після надання банківських реквізитів. Платіжним дорученням № 2348 від 11.03.2021 кошти в розмірі 814,96 грн. державним виконавцем були перераховані боржнику (а.с.18-19).

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

Згідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В даній цивільній справі позивач просив відшкодувати моральну шкоду з держави в розірі 2 000 000,00 грн. за вчинення державним виконавцем дій на виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 як боржника за виконавчим провадженням №182/6916/19 з виконання заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 23.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Відродження-28» заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території за період з 01.09.2016 по 01.09.2019 в розмірі 3175,20 грн. та судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Позивач вважав неправомірними дії, проведені державним виконавцем з арешту його майна та звернення стягнення на його заробітну плату та пенсію, арешт автотранспортного засобу, оскільки на ці дії не було видано судом окремих виконавчих листів, про що йому було зазначено у відповідача на звернення головою суду 30.01.2023.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Обов`язки і права виконавців також встановлена законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст.. 18 передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд правильно зазначив, що визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

При цьому, належним доказом протиправних дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Зазначений висновок сформований Верховним судом у постанові від 12 серпня 2020 року (справа № 761/7165/17; провадження № 61-20203св19), а також постанові від 4 березня 2019 року (справа №295/443/17; провадження № 61-45558св18).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).

Ані судом першої, ані при апеляційному перегляді не було встановлено протиправності дій державного виконавця, який отримавши виконавчий лист розпочав виконавчі дії, і припинив їх після скасування заочного рішення, на підставі якого було розпочато виконавче провадження. Видачу окремих виконавчих листів на проведення різних виконавчих дій, чого не було дотримано виконавцем за твердженням позивача, чинним законодавством України не передбачено.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем ОСОБА_1 належними, допустими і достатніми доказами не доведено неправомірність дій державного виконавця, зловживання службовим становищем, які б призвели до завдання позивачу моральної шкоди внаслідок навмисного порушення його прав, яка полягає у перенесених душевних і морал ьних стражданнях, приниженні, нервових стресах, психологічному напруженні Тому суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: