БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 6/497/24/24
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23.04.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглядаючи за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград матеріали цивільної справи з заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну стягувача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2023р. директор ТОВ «Дебт Форс» ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача правонаступником, мотивуючи свою вимогу тим, що у приватного виконавця Щербакова Ю.С. на виконанні перебуває виконавче провадження №67997003, що було відкрите на підставі виконавчого напису №15100, вчиненого 04.11.2021р. приватним нотаріусом Сазоновою О.М. - про стягнення заборгованості з гр. ОСОБА_2 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" (не вказуючи омер та дату кредитного договору, що має значення), а також зазначивши, що 15.02.2023р. між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КАМПСІС Фінанс" було укладено договір №15-02/23 про відступлення прав вимоги, а 30.05.2023р. - між ТОВ "КАМПСІС Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено ще раз договір про відступлення прав вимоги - за №30-05/23. Таким чином, стверджує представник заявника, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КАМПСІС Фінанс" вибули з виконавчого провадження як сторона стягувача, тому стягувачем є ТОВ "Дебт Форс".

Призначаючи розгляд заяви на 23.02.2024р., яке було відкладено та на 22.03.2024р., суд рекомендував представника заявника надати суду докази на підтвердження обставин, викладених у вищевказаній заяві, а саме: копію кредитного договору №010/0555/82/0188207 від 16.11.2017р., докази про наявність заборгованості за цим договором у боржника ОСОБА_2 , відомості про боржника (засоби зв`язку з боржником) хоча би на момент виникнення в нього кредитних зобов`язань за кредитним договором, тощо, та копію виконавчого напису №15100, вчиненого 04.11.2021р. приватним нотаріусом Сазоновою О.М., тощо.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином, заявник -представник ТОВ «Дебт Форс» - у своїй заяві просить розглянути заяву без його участі. Боржник був сповіщений про розгляд заяви стосовно нього, але конверт з судовою повісткою повернувся неврученим з приміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ст.247 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Копію кредитного договору на ухвалу суду не було надано після призначення заяви до розгляду - у відповідь на ухвалу про витребування доказів, судом, після ознайомлення з заявою, вивчення доданих до неї матеріалів та вимог чинного законодавства і судової практики, встановлено наступне.

Відповідно до ст.15ч.5 ЗУ "Про виконавче провадження", в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. В разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється у порядку іншого судочинства. Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, що ухвалені місцевим судом, оскільки нормами ЦПК встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами у порядку цивільного судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

При цьому, з аналізу норм ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону у виконавчому провадженні лише в тих випадках, якщо примусове виконання здійснюється за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд відповідно до постанови КАС ВС від 26.02.2020р. у справі №826/7981/17, згідно якого юрисдикції справ за заявами про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса) має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція є аналогічною, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №826/7941/17, де вказано, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса), такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до положень вищевказаної ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження", "рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом".

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані з виконанням саме судових рішень, що ухвалені місцевим судом. Нормами ЦПК встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

А судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми ст.15 ЗУ "Про виконавче провадження" та ст.264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання мають вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до постанови КАС ВС від 26.02.2020р. у справі №826/7981/17, юрисдикції справ за заявами про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса (заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса) щодо договорів, вчинених до грудня 2017року, мають вирішуватися у порядку адміністративного судочинства. Ця правова позиція є аналогічною викладеній у постанові Великої Палати ВС від 16.01.2019р. у справі №826/7941/17.

Так, згідно зазначеної позиції ВП ВС, в разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця з виконання рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса), такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ч.2 статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Колегією суддів шостого апеляційного адміністративного суду (постанова у справі №826/7981/17) також зазначено, що "Відповідно до ч.1 статті 264 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду заяви в суді першої інстанції) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

В разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.181 КАС України (в редакції, яка діяла на час розгляду заяви в суді першої інстанції)".

Таким чином, у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до органу державної виконавчої служби, стороні необхідно звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому написі.

При чому, стосовно договорів, вчинених до грудня 2017року, питання має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства, а стосовно договорів, вчинених після 2017-го року у порядку цивільного судочинства. До такої заяви зазвичай додаються докази того, що юридична особа є правонаступником тієї юридичної особи, яка вибула (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, копії протоколів зборів, тощо). Без ухвали суду про заміну сторони у виконавчому провадженні, державний виконавець не має права самостійно замінити сторону.

Тобто, якби механізм заміни сторони у виконавчому провадженні мав лише формальні ознаки, законодавець наділив би цією функцією виконавця.

Однак, оскільки чинне законодавство покладає вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження на суд, суд має розглянути заяву сторони або подання державного виконавця, на підставі статей 259, 260, 353, 442 ЦПК України, та, на підставі ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження" постановити ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження.

При чому суду, таким чином, для розгляду підстав та предмету заяви необхідно враховувати дати укладення кредитного договору, дату набуття права вимоги в первісного кредитора, дату звернення вимог до примусового виконання первісним кредитором, тощо, оскільки це має значення для порядку вирішення вимог такої заяви та висновку про наявність/відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження в межах строків стягнення та відсутність подвійного механізму стягнення за одним і тим же кредитним договором (наприклад, якщо в боржника відкрито два виконавчих провадження, тому суд має перевірити саме виникнення, перехід та набуття прав кредитора (кредиторів) щодо вимог стягнення до Боржника.

Так, згідно ч.3ст.442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Суд, розглянувши заяву сторони або подання державного виконавця, постановлює ухвалу щодо вимоги про заміну сторони, виконавчого провадження. При цьому текст ухвали, в разі задоволення заяви, має суворо відповідати вимогам статті 4 Закону (вимоги до виконавчого документу). Зважаючи на викладене, звернення з заявою про заміну сторони виконавчого провадження це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа (рішення, наказу тощо).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Відповідно до ст.ст.75-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої в результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч.2 статті 76 доповнено згідно з ЗУ №590-IX від 13.05.2020). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, право стягнення за яким йдеться у Заяві - ще до грудня 2017року, оскільки кредитний договор №010/0555/82/0188207 був укладений 16.11.2017р., а тому питання про перехід права стягнення заміну сторони стягнення за вищевказаним виконавчим написом, у даному випадку, має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки розгляд саме цієї, вищевказаної заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому написі нотаріуса віднесений, у даному випадку, до розгляду справ у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255, 256 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №15100, вчиненого 04.11.2021 року приватним нотаріусом Сазановою Оленою Миколаївною про стягнення з гр. ОСОБА_2 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 15264,21грн. за кредитним договором №010/0555/82/0188207 від 16.11.2017р., - у зв`язку з непідсудністю заяви Болградському районному суду Одеської області.

Роз`яснити заявнику, що розгляд заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому написі нотаріуса щодо договорів, вчинених до грудня 2017року, - віднесений до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Роз`яснити заявнику, що юрисдикція стосовно розгляду саме цієї заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому написі нотаріуса саме щодо цього кредитного договору віднесена до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Роз`яснити сторонам, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Одеського апеляційного суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя Кравцова А.В.