Провадження № 2/161/562/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Грень А.В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

З врахуванням поданих в ході розгляду справи заяви про зменшення позовних вимог, уточнених позовних вимог, позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували з 20.12.2013 року по 02.08.2023 року у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали спільне майно, а саме: транспортний засіб легковий автомобіль марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , який було зареєстровано за відповідачем.

Вказує, що оскільки автомобіль марки FORD, модель Transit Customє неподільною річчю, то вважає, що його право спільної власності на даний транспортний засіб має бути припиненим з виплатою в його користь грошової компенсації в розмірі 208552,95 грн.

Тому на підставі ст. 60, 70, 71 СК України, з врахуванням висновку проведеної експертизи, просить суд, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя спірний автомобіль, провести його поділ, припинити його право спільної сумісної власності на частину спірного автомобіля, стягнути на його користь з відповідача грошову компенсацію за частину автомобіля в сумі 208552,95 грн., стягнути судові витрати по справі.

Відповідач позов визнала частково, подала відзив на позовну заяву, в якому не заперечила факт придбання спірного автомобіля в період перебування з позивачем у шлюбі та за спільні кошти. Однак, вказує, що скріншоти з мережі Інтернет з сайту оголошень продажу автомобілів, згідно яких позивачем визначено орієнтовну ринкову вартість транспортного засобу не можуть бути доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України, а а може бути лише звіт про проведення незалежної оцінки майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності, який має право, на підставі відповідного сертифікату, її здійснювати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2023 року у даній справі призначено судову автомобільно-товарознавчу експертизу, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.03.2024 року у даній справі поновлено провадження у зв`язку із проведенням експертизи.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені та уточненні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні зменшенні та уточнені позовні вимоги визнали, просили зменшити судові витрати у справі, які підлягають стягненню з відповідача.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 20.12.2013 року по 20.11.2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Романівського районного суд Житомирської області від 20.11.2023 року.

У спільному подружньому житті у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 99-100).

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу набуто транспортний засіб легковий автомобіль марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 12)

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 209/3085/20 від 08.02.2022 року, зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Таким чином, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, вимоги про внесення відповідачем на депозитний рахунок суду половини вартості спірного транспортного засобу, у даній справі не застосовувались.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-23/12796-АВ судової авто товарознавчої експертизи від 22.02.2024 року, ринкова вартість автомобіля марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , складає 417105,90 грн. (а.с. 199-205).

На думку суду, вказаний висновок експертизи є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, ґрунтується на матеріалах справи і чинному законодавстві, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом по справі.

За таких обставин, спірне майно слід визнати спільною сумісною власність сторін, виділити вказаний автомобіль у власність відповідачу, припинити право власності на частину у спірному майні, що належала ОСОБА_4 , а на користь позивача з відповідача слід стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні в розмірі 208552,95 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на проведення експертизи.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач визнала уточнені позовні вимоги позивача повністю та у зв`язку з тим, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 4661,80 грн. (4125 грн. судовий збір згідно ціни позову, + 536,80 грн. судовий збір за заяву про забезпечення позову), тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 2330,90 грн. на користь позивача та повернути йому з державного бюджету сплачений нею судовий збір в розмірі 2330,90 грн., згідно квитанцій № 0.0..1 від 22.08.2023 року, № 0.0..1 від 22.08.2023 року.

Крім того, оскільки, позивач поніс витрати на проведення експертизи в розмірі 2294,40 грн. (а.с. 195), то вказана сума також підлягає до стягнення з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Доводи відповідача щодо зменшення витрат на проведення експертизи, суд до уваги не бере, оскільки такі витрати, суд вважає, співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання робіт, а стороною відповідача не надано вмотивованого клопотання на зменшення витрат на проведення експертизи.

Разом з тим, у відповідності до ст. 158 ЦПК України, суд скасовує вжиті згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2023 року, заходи забезпечення позову, оскільки, право власності на автомобіль марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, (VIN) НОМЕР_2 визнано судом за відповідачем, а відповідно до зменшених позовних вимог, автомобіль марки FIAT, модель Scudo, державний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, (VIN) НОМЕР_4 не був предметом спору, відповідно до зменшених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 57, 60, 61, 69 72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 15, 365, 370, 392 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 :

- легковий автомобіль марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 вартістю 417105,90 грн.

Провести поділ спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а саме:

1) визнати за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , припинивши право власності на частку у цьому майні ОСОБА_4 ;

2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі половини ринкової вартості автомобіля марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_2 в розмірі 208552 (двісті вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4625 (чотири тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 30 коп. сплачених судових витрат.

Повернути ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору згідно квитанцій № 0.0..1 від 22.08.2023 року, № 0.0..1 від 22.08.2023 року на суму 2330 (дві тисячі триста тридцять три) грн. 90 коп.

Скасувати вжиті в даній цивільній справі заходи забезпечення позову відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2023 року, а саме скасувати заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження будь-яким способом рухомого майна, а саме, транспортних засобів:

- марки FORD, модель Transit Custom, державний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, (VIN) НОМЕР_2 ;

- марки FIAT, модель Scudo, державний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, (VIN) НОМЕР_4 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк