УХВАЛА

08 травня 2024 року

м. Київ

справа № 185/6854/23

провадження № 61-6707ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз») звернулось до суду

з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути заборгованість за розподіл природного газу за період із 01 червня 2020 року по

31 березня 2023 року в розмірі 10 715, 33 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 22 січня 2024 року позов АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» заборгованість з оплати послуг із розподілу природного газу за період із 01 червня 2020 року по 31 березня 2023 року в розмірі 10 715,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання квитанції на підтвердження сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн, копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що особа, які подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

04 травня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року (надійшла до суду 07 травня 2024 року), в якій заявник просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, визнати дії суддів Дніпровського апеляційного суду незаконними та притягнути їх до дисциплінарної відповідальності.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не направив на його поштову адресу копію ухвали від 06 березня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною

і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, не погоджуючись із рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня

2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та ненаданням копій скарги та доданих письмових матеріалів позивачу.

Апеляційний суд вказав, що судовий збір за подання апеляційної скарги складає 4 026,00 грн (2 684,00 х 150% = 4 026,00).

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 отримав 06 березня 2024 року на електронну пошту, вказану ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) зазначив: «...якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує

з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Колегія суддів Верховного суду погоджується з висновком Дніпровського апеляційного суду про те, що оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною і повернути заявнику.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що Дніпровським апеляційним судом вжиті наявні процесуальні заходи для скерування ОСОБА_1 копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, яка була отримана ним 06 березня 2024 року на електронну пошту, проте

у визначений судом строк вимоги ухвали не було виконано.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у встановленому законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та надати копії апеляційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник