справа № 278/220/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анни Кривенької, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛВІТА-БУД" про визнання права власності на майнові права в об`єкті фінансування будівництва,

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом заявниця просила визнати за собою майнові права на квартиру в незавершеному будівництвом житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 48,41 кв.м., яка розташована в четвертій секції на шостому поверсі. У обґрунтування заявленого повідомила суду наступне. Між сторонами укладено договір про участь у фінансуванні будівництва. На виконання вимог даного договору позивачка виконала всі вимоги. Однак, відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання. Такі дії відповідача позивачка вважає протиправними, а отже позов просить задовольнити у повному обсязі.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Посилання представниці позивачки на те, що дана справа має бути розглянута в загальному вказаного провадження або у спрощеному позовному провадженні з проведенням судового засідання суд вважає голослівним, а наведені обставини не ґрунтованими. Зокрема лише заслуховування позиції сторін, які викладені у процесуальних заявах по суті справи суд не вважає раціональним використанням процесуального часу.

Відповідач направленим відзивом заперечував задоволення вимог, вважає їх безпідставними та такими, які не ґрунтуються ні на вимогах закону ні положеннях укладеного договору. Зокрема, відповідач зазначив, що позивачка не надала доказів, які підтверджують виконання нею усіх взятих на себе зобов`язань. За таких обставин заявлені вимоги, на переконання відповідача, задоволеними бути не можуть.

Дослідив матеріали надані сторонами, судом установлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків і при зверненні до суду сплатила судовий збір.

15 грудня 2006 року рішенням правління КБ "Західінкомбанк" затверджено правила фонду фінансування будівництва за Програмою ТОВ "Олвітабуд". Пунктом 4.8.9. правил визначено, що довіритель, у разі здійснення остаточних розрахунків з управителем, отримує: довідку про повну сплату об`єкту інвестування в обмін на свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва; договір про уступку майнових прав.

18 грудня 2006 року між сторонами укладено договір про організацію спорудження об`єкту будівництва за рахунок коштів Фонду фінансування будівництва.

25 грудня 2006 року між ТОВ КБ "Західінкомбанк" як іпотекодержателем та ТОВ "Олвітабуд" укладено договір іпотеки майнових прав. Предметом договору є об`єкт інвестування будівництва багатоквартирного житлового будинку в селі Олїівка Житомирського району Житомирської області.

22 вересня 2009 року укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки майнових прав від 25 грудня 2006 року. Зокрема внесено зміни до предмету договору, яким визначено, що об`єктом будівництва є будинок за адресою АДРЕСА_1 .

19 лютого 2008 року укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва між управителем ТОВ КБ "Західімкомбанк" який діє від імені та на підставу договору доручення з ТОВ "Олвітабуд" та довірителем ОСОБА_1 . Предметом договору є квартира АДРЕСА_2 на шостому поверсі загальною площею 48,41 кв.м., повна вартість об`єкту інвестування складає 239 629 грн 50 коп.

19 лютого 2008 року позивачка отримала свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва відповідно до договору про участь у фонді фінансування будівництва.

18 січня 2010 року між позивачкою та товариством з обмеженою відповідальністю термобуд Житомир договір за яким передбачалось Виконати роботи по Переплануванню квартири АДРЕСА_3 .

6 травня 2008 року позивачка сплатила на адресу відповідача 40,000 грв відповідно до договору про участь у фонді фінансування будівництва.

22 грудня 2023 року представниця позивачки звернулась до відповідача із запитом яким просила підтвердити факт визнання майнових прав за позивачкою на об`єкт інвестування у зазначеному будинку.

3 січня 2024 року відповідач повідомив позивачку про те, що для вирішення заявлених нею питання необхідно звернутись до відділу продаж ЖК Вернісаж та надати для огляду оригінали документів перелік яких визначено договором.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" закріплено порядок інвестування та фінансування об`єктів житлового будівництва, зокрема, з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва.

Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Згідно з пунктом 6 статті 7 цього Закону інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою.

Статтею 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" вказано, що об`єкт інвестування це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.

Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства якими врегульовані відносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Суд не вважає, що позивачка довела виконання в повному обсязі взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Тим самим суд погоджується з доводами представника відповідача про те що позивачка не в повному обсязі сплатила обумовлену договором вартість об`єкту інвестування у розмірі 239 629, 50 грв. Надані позивачкою матеріали дають достатні підстави стверджувати, що нею сплачено коштів лише в розмірі 159 814,75 грв. Таким чином підсумовуючи наведене суд вважає відсутніми підстави для задоволення з`явлення позовних вимог, оскільки не доведено протиправність бездіяльності відповідача. Навпроти, надані матеріали свідчать про неповне виконання зобов`язань позивачкою.

Не звернення позивачки до відділу продаж житлового комплексу з наданням оригіналів документів передбачених укладеними договорами підтверджує зроблені судом висновки про неповне виконання інвестором умов зобов`язання щодо оплати вартості об`єкту будівництва.

Клопотання представниці позивачки про залишення відзиву відповідача без розгляду суд відхиляє як безпідставне, оскільки відповідачем виконані вимоги суду у частині строків подання відзиву.

Судові витрати позивачки не підлягають розподілу у зв`язку із відмовою у задоволенні заявлених позовних умов. Судові витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 19 квітня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко