Справа № 333/5530/23
Провадження № 2/333/379/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представника позивача адвоката Головіної І.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Железняка В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023 року ТОВ «КК «Мрія» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , за період з липня 2018 року по 31 травня 2023 року у розмірі 13 338 грн. 98 коп. та судових витрат.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ «КК «Мрія» було укладено договір № К-602 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 року № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя», яким ТОВ «КК «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі. Зазначену інформацію було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку (інформація про повне найменування управителя, контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги). Згідно з умовами вказаного договору управитель ТОВ «КК «Мрія» зобов`язалося надавати послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник, в свою чергу, надав право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом. При цьому, сторони вищевказаного договору погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 1 та вище поверхах будівлі 7,49 грн. на місяць на 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення в об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників. Протягом дії договору його умови є обов`язковими для усіх споживачів, в тому числі для тих, що не голосували чи голосували проти на загальних зборах, тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення в будинку після його укладання. Відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 43,72 кв.м. Відповідач зобов`язання з оплати отриманих послуг виконував не належним чином, що призвело до виникнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з липня 2018 року по 31 травня 2023 року в розмірі 13 338 грн. 98 коп. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 18.07.2023 року провадження у справі відкрито, цивільну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

12.03.2024 року до суду надійшов відзив на позов. Заперечення мають наступний зміст. Позивач посилається на письмовий доказ розрахунок заборгованості, який містить суми нарахованих платежів розміром 327,46 грн. з розрахунку 7,49 грн. за 1 кв.м. при площі квартири 43,72 кв.м. без врахування пільг, наявних у власника квартири,або з частковим врахуванням пільг в окремі періоди. ОСОБА_1 є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Тобто, відповідач звільнений від сплати послуг з управління багатоквартирним будинком як співвласник житлового будинку та власник квартири. Листом від 11.06.2021 року на звернення відповідача Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради зазначив, що ОСОБА_1 користується 100 % знижкою на оплату житлово-комунальних послуг на 2 особи згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в межах соціальних нори та нормативів, встановлених чинним законодавством. На 01.05.2021 року граничний розмір послуги, на який надається пільга 6 грн. 72 коп. Фактичний розмір вартості послуги з управління багатоквартирним будинком, які надає ТОВ «КК «Мрія» 7 грн. 49 коп. Тобто, відповідач має сплачувати різницю позивачу між фактичним розміром вартості послуги з управління багатоквартирним будинком та граничним розміром, на який надається пільга (6,72 грн.), тобто по 0,77 грн. за 1 кв.м. площі 43,72 кв.м дорівнює 33 грн. 66 коп. на місяць. Між тим позиція Департаменту з управління житлово-комунальних господарством не узгоджується в певній мірі з чинним законодавством. Просить у позові відмовити.

09.04.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив. Розрахунок формування щомісячних платежів повністю прозорий, вихідним даними є площа квартири та вартість послуги утримання 1 м2в будинку, що обслуговується. За рахунок пільги від АТ «Ощадбанк» надходили кошти на часткове покриття витрат відповідача на оплату послуг з управління багатоквартирним будинком. Надходження коштів відображено в розрахунку на суму 6 234 грн. 73 коп. зменшена сума заборгованості. Станом на дату подачі позову заборгованість складала 13 338 грн. 98 коп. 18.11.2023 року відповідачем було частково сплачено суму заборгованості в розмірі 2 880,00 грн., яка була зарахована в оплату заборгованості за період липень 2018 року по лютий 2020 року. Таким чином сума заборгованості за період з лютого 2020 року по 31.05.2023 року складає 10 458 грн. 98 коп., яку і просить позивач стягнути з ОСОБА_1 .

Представник позивача у судовому засіданні підтримала викладене в позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також зазначила, що строк позовної давності не було пропущено, так як на території країни було запроваджено карантин, а потім воєнний стан через агресію російської федерації, строки було подовжено.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що відповідач має пільги, за якими він не повинен сплачувати за послуги з управління багатоквартирним будинком. Крім того, просили до даних правовідносин застосувати строк позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною першою ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно з розрахунком заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 за період липня 2018 року по 31 травня 2023 року, з місячним нарахуванням 327 грн. 46 коп. сума заборгованості склала 13 338 грн. 98 коп.

18.11.2023 року відповідачем було частково сплачено суму заборгованості в розмірі 2 880,00 грн., яка була зарахована в оплату заборгованості за період липень 2018 року по лютий 2020 року.

На підставі рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 року № 520 ТОВ «КК Мрія» починаючи з 06.09.2017 року обслуговує будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-602 від 06.09.2017 року, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від імені яких діяв заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. та ТОВ «КК «Мрія», від імені якого діяв генеральний директор товариства ОСОБА_2 , ТОВ «КК Мрія» надає послуги з управління будинком співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 337291299 від 28.06.2023 року, власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі управитель) фізична особа-підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, управитель зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період липня 2018 року по 31.05.2023 року. Відповідач зобов`язання з оплати отриманих послуг виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за зазначений період у розмірі 13 339 грн. 98 коп.

Пунктом першим ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідач, як власник квартири, відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю повноважень щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни надається 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання (п. 5)

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4- 6 цієї статті, надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Так, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» ЄСПЛ констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12.10.2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

ЄСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі Положення № 117). Метою прийняття даної постанови було питання удосконалення обліку осіб, які мають право на пільгу за соціальною ознакою.

Відповідно до ст. 3-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» реєстр створюється для забезпечення обліку осіб, визначених частиною першою цієї статті; реалізації особами, визначеними частиною першою цієї статті, пільг та інших соціальних гарантій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з обслуговування багатоквартирного будинку. Споживання понад встановлених соціальних норм сплачується без урахування пільги. Постанова № 409 вступила в дію з 01.10.2014 року.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 від 26.02.2009 року ОСОБА_1 є ветераном війни інвалідом війни 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Посвідчення видано безстроково.

Відповідно до п. 1 «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 373 (далі Порядок № 373), цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг: на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. поводження з побутовими відходами.

Пунктом 6 Порядку № 373 передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до п. 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 25 числа суму пільги на оплату житлово-комунальних послуг виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених У пункті 3 цього Порядку, та визначені ст. 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

Пунктом 7 Порядку № 373 встановлено, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору (далі рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. У разі подання заяви після 15 жовтня (15 травня) протягом опалювального (неопалювального) сезону пільга надається у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок пільговика в уповноваженому банку з місяця, що настає за місяцем подання заяви.

Таким чином, з квітня 2019 року пільги надаються шляхом перерахування пільговику грошових коштів.

До суду надано копію квитанції № 025135.01.005.23111 від 18.11.2023 року на суму 2 880,00 грн., яку ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «КК «Мрія».

При аналізі наданого, до суду розрахунку вбачається, що пільги були нараховані у період з липня 2018 року по вересень 2019 року, з жовтня 2021 року по червень 2022 року, з жовтня 2022 року по грудень 2022 року, сума пільги або повністю покривала нараховану суму, або частково.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак, за загальним правилом позовна давність за вимогами по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за лютий 2020 року (остання часткова проплата 123 грн. 73 коп. за січень 2020 року) тривала до 01.04.2023 року, за березень 2020 року до 01.05.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Обов`язок з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, наданих у лютому 2020 року (внесено останній платіж), мав бути виконаний до 01.04.2023 року, а тому позовна давність щодо вимоги про погашення заборгованості за цей період за загальним правилом спливала 01.04.2023 року.

Водночас, відповідно до п. 12 Прикінцевих і перехідним положень ЦК України, доповненого Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Такий карантин був введений Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і існував по 30.06.2023 року включно.

Позов поданий 28.11.2023 року.

Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ Прикінцеві і перехідні положення ЦК України були доповнені п. 19, який станом на час подання позову передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Оскільки вказаний пункт не містив прямої норми про те, що у період дії воєнного стану продовжуються строки позовної давності, які станом на день введення воєнного стану вважались продовженими в силу п. 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, суд приходить до висновку, що п. 19 тих же Положень в редакції Закону України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ (чинній станом на момент подання позову) підлягає застосуванню до вимог, щодо яких станом на 24.02.2022 року не сплив строк позовної давності без урахування правила, передбаченого п. 12.

Відтак, перебіг строку позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 не сплив.

Проте, суд звертає увагу, що позивачем у відповіді на відзив зменшено суму позовних вимог та змінено період не з липня 2018 року по 31.05.2023 року, а з 01.02.2020 року по 31.05.2023 року. Дійсно відповідачем згідно з копією квитанції № 025135.01.005.23111 від 18.11.2023 року внесено на рахунок ТОВ «КК «Мрія» суму 2 880,00 грн., проте у період з липня 2018 року по 01.02.2020 року відповідачем проводились оплати у повному обсязі, і лише у лютому 2020 року оплата здійснена частково 123 грн. 73 коп., тому позивачем безпідставно зараховано кошти в сумі 2 880,00 грн. за період з липня 2018 року по 01.02.2020 року.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що послуги ТОВ «КК «Мрія» надавалися і відповідач був споживачем цих послуг, жодного разу не направляв на адресу позивача претензій або заяв про неякісні послуги, суд вважає за необхідне стягнути суму боргу з урахуванням внесеної відповідачем суми (2 880,00 грн.) в розмірі 7 578 грн. 98 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Проте, відповідач звільнений від сплати судового збору, відповідно і судові витрати понесені позивачем стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1, 5, 9, 10, 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 319, 322, 525, 526, 543 ЦК України, ч. 4 ст. 223, ст. ст. 10-13, 77-80, 141, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (юридична адреса: 69098, м. Запоріжжя, вул. Полякова, буд. 13-в, ) заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2020 року по 31.05.2023 року у розмірі 7 578 (сім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 98 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик