ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/42/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., з участю секретаря судових засідань Клисак Н.Г., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В

09.01.2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 06.09.2014 року, від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на сімейні обов`язки, часті сварки, фактичні шлюбні стосунки припинені з листопада 2022 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, діти проживають з матір`ю.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 має намір виїхати за кордон з меншою донькою, а сина планує залишити з бабусею, на що він не погоджується та просить суд розірвати шлюб між ними та визначити місцем проживання сина ОСОБА_5 , 2015 р.н., за його місцем проживання по АДРЕСА_1 , судові витрати залишити за ним.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження

(а.с. 31).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 54).

В суді позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, вважає що примирення із відповідачкою неможливе, не проживають із листопада 2022 року і просить розірвати шлюб і так як ОСОБА_2 має намір виїхати за кордон України то просить місце проживання сина залишити із ним по вказаній адресі та за місцем його реєстрації по

АДРЕСА_1 ,

Відповідачка ОСОБА_2 в суді позов визнала частково, проти розлучення із ОСОБА_1 не заперечує, примирення неможливе, не проживають разом із листопада 2022 року Дійсно має намір виїхати за кордон України в Польщу із малолітньою донькою, а старшого сина ОСОБА_5 , 2015 р.н. хоче залишити із своєю матірью ОСОБА_6 за її місцем мешкання в м. Камьянське. Заперечувала проти проживання сина із батьком, однак на засідання органу опіки та піклування цього не заперечувала, бо не знала що позивач зареєстрував сина по своїй адресі по

АДРЕСА_1 ,

Третя особа Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у підготовче судове засідання надали заяву про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей, долучивши при цьому висновок органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком (а.с. 44-48).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 54).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги думку сторін, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 106, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 24).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 9-10).

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані з місцем проживання батька ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 05.01.2024 року

по АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира має дві кімнати, умови проживання є належними, кімнати мебльовані, є побутова техніка, для дитини облаштована окрема кімната, з ліжком, шафою, з одягом та взуттям по сезону, столом для навчання, комп`ютером, планшетом. На момент обстеження хлопчик ОСОБА_7 проживав разом з батьком, мати ОСОБА_2 проживає в м. Кам`янське разом з донькою ОСОБА_8 (а.с. 25).

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2016 року ОСОБА_1 має право власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Згідно з актом проживання без реєстрації № 197 від 15.04.2024 року, складеного Комунальним підприємством «Добробут» Кам`янської міської ради за адресою: АДРЕСА_3 мешкають фактично, без ерєстрації ОСОБА_2 з дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , син частково проживає у батька (3 дні на тиждень) (а.с. 67).

ОСОБА_7 навчається в 3-Б класі Комунального закладу «Ліцей № 39» Кам`янської міської ради, батько ОСОБА_1 бере участь в житті дитини, цікавиться навчальним процесом, сплачує харчування та підручники, спілкується з класоводом, відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою № 01-28/40 від 02.02.2024 року (а.с. 39).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_1 за місцем проживання він зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідальний та доброзичливий, проживає разом з сином ОСОБА_3 , який завжди доглянутий, позитивний, до навчального закладу сина відвозить батько (а.с. 40).

Згідно з довідкою № 63 від 12.01.2024 року ОСОБА_1 працевлаштований та має щомісячний дохід, працює майстром виробничої дільниці у ПрАТ «Камет-Сталь» (а.с. 41), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 64).

Як вбачається із висновку Органу опіки і піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14.02.2024 року, що за місцем проживання ОСОБА_1 створені всі належні умови для виховання, утримання та навчання дитини ОСОБА_5 , відповідно до пояснювальної записки від 01.02.2024 року ОСОБА_2 проживає зі своєї малолітньою донькою ОСОБА_8 , у своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 , у подальшому має намір виїхати за кордон з донькою, тому зазначила, що не заперечує щодо проживання її сина ОСОБА_5 з батьком, а тому за доцільне було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 46-48)

Відповідачка ОСОБА_1 в суді не заперечувала того, що має намір виїхати за кордон України із молодшою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання своєї матері. Однак, суд не приймає до уваги таку позицію відповідача, так як батьки мають рівні права та обов`язки по утриманню та вихованню до своїх дітей, позивач не позбавлений батьківських прав, має власне житло, роботі, дохід , любить дітей, яких зареєстрував за місцем свого проживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Верховний Суд у свій Постанові № 712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини ОСОБА_10 за адресою разом з батьком, його прихильність до батька, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з батьком та у соціумі в цілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з ним підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

З огляду на викладене, суд зазначає, якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що малолітній ОСОБА_3 залишиться проживати з батьком ОСОБА_1 , у звичному для нього середовищі, в АДРЕСА_1 , навчатись серед своїх однокласників.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок Органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , а також створення останнім належних умов для проживання в АДРЕСА_1 , виховання та забезпечення навчання дитини в КЗ «Ліцей № 39» КМР, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком та за місцем реєстрації дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , суд бере до уваги те, що фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинені з листопада 2022 року, сторони проживають окремо, розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як це суперечить їхнім інтересам.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка ОСОБА_2 виявила бажання залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_11 » (а.с. 7, 43).

Розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду залишити за ОСОБА_1 , відповідно до його заяви.

Керуючись ст. 24 Конституції України, ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», ст. ст. 105, 111-113, 141, 161 Сімейного кодексу, ст. ст. 76, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 106 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 залишити шлюбне « ОСОБА_11 ».

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: І. М. Іщенко