Справа № 336/9990/23
Провадження № 2/336/494/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 р. Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023 р. ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за електричну енергію у сумі 41125,85 грн., яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2020 року по 31.12.2021 року з врахуванням 3% річних та суми інфляційних витрат. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн.

Ухвалою від 04.10.2023 р. у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В процесі розгляду справи, за клопотаннями представника позивача, ухвалами суду від 22.11.2023 р. витребовувалася інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про всіх власників квартири АДРЕСА_2 , від 16.01.2024 р. з ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про власників квартири АДРЕСА_2 , від 29.02.2024 р. - з ПАТ «Запоріжжяобленерго» про надання копії договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Згідно інформації, отриманої на запит суду з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 36).

За інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг ЗМР, на виконання ухвали суду від 22.11.2023 р., у Державному реєстрі речових прав та реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 - відсутні (а.с. 54-56).

Згідно листа ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, надати інформацію щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а так само до реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 73).

Згідно інформації, наданої ПАТ «Запоріжжяобленерго», на виконання ухвали суду від 29.02.2024 р., надати копію паперового договору, укладеного ПАТ «Запоріжжяобленерного із ОСОБА_1 не надається можливим, оскільки останній не зберігся; електроустановка за адресою АДРЕСА_1 перебуває у відключеному стані з 13.02.2022 р. (а.с. 88-89).

01.05.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, повернення позивачу позовної заяви з додатками та судового збору, до якої додано Додаток № 1 до листа, згідно з яким ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , номер особового рахунку ЗОЕ НОМЕР_1 , у період з січня 2019 р. по березень 2024 р. заборгованості не має.

У судове засідання 01.05.2024 р. учасники справи не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву представника позивача з додатками та матеріали цивільної справи, суд доходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Вирішуючи питання щодо повернення сплаченої суми судового збору суд виходить з наступного:

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст.2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому, вказаний перелік не є вичерпним та може доповнюватись в кожному конкретному випадку.

Так, саме пунктом третім згаданої статті зазначено, що зловживанням процесуальними правами є також подання завідомо безпідставного позову, тобто суд, фактично, може, з певних підстав або об`єктивно без них, розцінити ту чи іншу дію як зловживання процесуальними правами та застосувати, передбачену Кодексом, відповідальність.

Як зазначено в ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, то суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути таку скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06.09.2018, справа №552/2378/17).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 , підставою такого позову є невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , яка утворилась за період з 01.01.2020 року по 31.12.2021 року.

Разом з тим, до заяви про закриття провадження у справі позивачем додано копію листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2019 по 01.04.2024 р. та копію Додатку до листа, відповідно до якого обсяг спожитої електричної енергії становить 0 кВт/год.. Відповідно, заборгованість за спожиту електричну енергію відсутня.

Таким чином, слід вважати, що позов ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію є завідомо безпідставним, оскільки заявлений щодо порушення права, для виникнення якого згідно зі ст.11 ЦК України відсутні законні підстави.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що подання ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» позову у справі № 336/9990/23, є зловживанням процесуальним правом на подання такого позову.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення сплаченої суми судового збору у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте, враховуючи зловживання позивачем процесуальним правом на подання позову, перебування справи в провадженні суду понад шість місяців, витрачання судом державних коштів на виклики відповідача до суду засобами поштового зв`язку, на витребування доказів, за клопотаннями представника позивача, суд вважає, що у задоволенні заяви в частині повернення сплаченої суми судового збору, слід відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 44, 247, 255, 256, 258-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

У поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» сплаченої суми судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк