Провадження № 2/522/1631/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями працівників поліції,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Одеській області та Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями працівників поліції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з незаконними діями та рішеннями поліцейських складення протоколів про адміністративні правопорушення від 01.07.2022 серії ВАВ № 177148 за ст. 185 КУпАП та від 01.07.2022 серії ВАВ № 177149 за ст. 173 КУпАП, та притягненням його місцевим судом до адміністративної відповідальності на підставі вказаних протоколів, постанову якого в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, розмір яких позивачем визначено в сумі 50 000,00 грн.

18.12.2023 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

21.12.2023 та 22.12.2023 на виконання ухвали суду від 18.12.2023 від позивача надійшли заяви про усунення недоліків.

29.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

05.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про направлення копії позовної заяви з додатками.

10.01.2024 від представника третьої особи надійшло клопотання про направлення позовної заяви.

15.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про направлення копії позовної заяви з додатками та продовження строку для подання відзиву.

06.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.

08.02.2024 від представника третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначає, що Казначейство та його територіальні органи здійснюють казначейське обслуговування Державного бюджету України, а не уособлюють державу. Належним відповідачем у справі є Головне управління національної поліції в Одеській області, оскільки це орган, діями/бездіяльністю якого, на думку позивача, йому завдано моральної шкоди.

14.02.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції України, оскільки позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, в чому саме полягало її заподіяння та не надано доказів її заподіяння.

20.02.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів направлення відзиву позивачу.

08.05.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням представника у щорічній відпустці.

Розглянувши зазначене клопотання про відкладення розгляду справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі "Калашников проти Росії" Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є юридичною особою та не позбавлений можливості направити до суду іншого представника для здійснення представництва, а також враховуючи розумні строки розгляду справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

14.05.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.

Розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, оцінивши доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з постанови Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2022 у справі № 505/1789/22 слідує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2022 серії ВАВ № 177149, 01.07.2022 о 15.15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці на території Подільської міської лікарні по проспекту Перемоги у м. Подільську, в п`яному вигляді ображав нецензурною лайкою перехожих та поліцейських на підвищених тонах, погрожував фізичною розправою, але реальних дій не вчиняв, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2022 серії ВАВ № 177148, 01.07.2022 о 15.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді за місцем мешкання, вчинив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, після чого почав ображати поліцейських, намагався чинити бійку, хватав за формений одяг, чим вчинив злісну непокору на законні вимоги поліцейських припинити чинити правопорушення. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

27.09.2022 постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області у справі № 505/1789/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень і піддано адміністративному стягненню за ст.ст. 173, 185 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн в дохід держави. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

27.12.2022 постановою Одеського апеляційного суду у справі № 505/1789/22 скасовано постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2022, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" становив - 6 500,00 грн.

Отже, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (6 500,00 грн) за кожен місяць перебування під судом (3 місяці) мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 19 500,00 грн (6 500,00 грн х 3 міс).

За таких обставин, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходячи із встановлених фактичних обставин даної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову та відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 19 500,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн. Оскільки позов задоволено частково на 39 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 046,76 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним діями працівників поліції задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 19 500,00 грн відшкодування моральної шкоди завданої незаконним діями працівників поліції.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути зДержавного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 1 046,76 грн витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 20.05.2024.

Суддя І.А. Павлик