Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"20" березня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Кусік В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14.12.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.59).

На виконання вимог ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 14.12.2023 позивача подала до суду уточнену позовну заяву (а.с.62-70).

В обгрунтуванн позовних вимог зазначає, що 06 та 07 травня 2023 року невстановлені на даний час слідством особи отримали у АТ КБ "ПриватБанк" кредит шляхом здійснення транзакцій по зняттю коштів з кредитної карти на ім`я ОСОБА_1 на загальну суму 47300 грн. Станом на день звернення з позовом загальний розмір заборгованості по кредиту на ім`я позивача становить 59059,14 грн. Позивач кредит у АТ КБ "ПриватБанк" не оформляла, дозволу на здійснення транзакцій по переказу кредитних коштів не надавала, тому заперечує, що є боржником у даному кредитному зобов`язанні. Відповідач позицію позивача не визнає, стверджуючи, що позивач взяла на себе зазначені кредитні зобов`язання та звернувся до позивача з позасудовою вимогою про погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з цим позивач змушена звернутись до суду за захистом прав споживача з вимогою до відповідача про зобов`язання зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій по кредитній картці НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) на суму 47300 грн, анулювати кредитну заборгованість позивача в повному обсязі та відновити залишок коштів по кредитній картці НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) на час до здійснення спірних транзакцій.

Зазначає, що 18.07.2023 року о 17- 45 год позивачу зателефонували з номеру НОМЕР_3 , представились працівником АТ КБ "ПриватБанку" та повідомили, що вона має заборгованість по кредиту, яку потрібно оплатити.

Оскільки позивач жодних кредитів у АТ КБ "ПриватБанк" не оформляла, то наступного дня 19.07.23 року особисто звернулась за з`ясуванням повідомленої їй ситуації у відділення АТ КБ "ПриватБанк" за адресою: м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 42, де отримала виписку по банківській карті номер НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ). З вказаної виписки вбачалося, що із кредитного ліміту по зазначеній картці позивача було здійснено 2 транзакції по зняттю кредитних коштів, а саме: 06.05.23 року о 15 год 38 хв на суму 28900 грн (30055, 53 грн з відсотками), а також 07.05.23 року о 02 год 42 хв на суму 18400 грн (19136 грн з відсотками), а всього знято коштів на загальну суму 47300 грн (52338, 55 грн з відсотками та комісією). Отже, з вказаної виписки банку 19.07.2023 року позивачу стало відомо, що невідомими особами було здійснено транзакції по зняттю кредитних коштів у АТ КБ "ПриватБанк" на вказану суму.

До 19.07.2023 року позивач не була повідомлена банком про здійснення вищезазначених транзакцій, жодних смс-повідомлень або інформування у будь який інших спосіб по банківській картці НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) не отримувала. Отже, про факт списання грошових коштів їй стало відомо лише 18.07.2023 року після дзвінка працівника банку, а 19.07.2023 року інформація була достовірно підтверджена в ході особистого спілкування позивача з працівниками банку у відділенні банку та шляхом отримання позивачем відповідної виписки.

19.07.2023 року позивач невідкладно звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, яку 27.07.2023 року внесено в ЄРДР за номером 0002259 з попередньою кваліфікацією ч.4 ст.185 КК України.

28.07.2023 року позивач у межах кримінального провадження звернулась із заявою про залучення її в якості потерпілої та була ознайомлена зі своїми правами у вказаному процесуальному статусі. Ведеться досудове розслідування.

Також зазначає, що 19.07.2023 року звернулася із заявою на ім`я директора Північно Західного міжрегіонального управління АТ КБ "ПриватБанк", у якій повідомила про вищевказану ситуацію, вказала, що операції по зняттю кредитних коштів не здійснювала та просила провести перевірку по зазначеним фактам. Не отримавши відповіді впродовж тижня позивач 28.07.23 року написала повторну заяву аналогічного змісту.

Після вказаних звернень позивач отримала дзвінок із служби безпеки банку, у ході якого працівник АТ КБ "ПриватБанк" провів опитування позивача на предмет повідомлення нею коду входу в Приват 24 та ідентифікуючих даних стороннім особам, на що отримав негативну відповідь. Також працівник служби безпеки банку повідомив, що зняття коштів здійснювалось з використанням телефону марки "Samsung Galaxy" шляхом введення динамічного отр-пароля або підтвердження в Приват 24. У свою чергу позивач поінформувала в межах зазначеної розмови, що в неї з 2018 рок телефон марки "Redmi 5" та номер телефону ( НОМЕР_4 ), який одночасно є фінансовим номером в Приват 24 та не змінювався з 2007 року. Свій телефон нікому не передавала як і код доступу до Приват 24, на підозрілі запити не відповідала, спірні транзакції не підтверджувала. Тобто, не вчиняла дій, які могли б сприяти шахрайським діям осіб, які здійснили переказ кредитних коштів.

Зміст відповідей банку був аналогічним і зводиться до повідомлення, що спірні банківські операції були підтверджені шляхом використання "Технології безпеки 3-D Secure" (Verified By Visa або MasterCard SecureCode) та відповідальність у даних кредитних правовідносинах покладається на позивача як боржника у відповідному зобов`язанні.

23.07.2023 рок позивачу також надійшло смс-повідомлення з банку наступного змісту: "Ваші картки заблоковані. Спроба списання коштів третіми особами. Перевипустіть карту в будь-якому відділенні ПриватБанк".

Позивач категорично не погоджується із вищевказаною позицією відповідача, оскільки ніколи кредити в АТ КБ "ПриватБанк" на будь яку суму не оформляла, кредитні кошти не обготівковувала та не здійснювала їх переказ на інші рахунки, жодних ідентифікуючих даних для входу в Приват 24, паролів, пін-кодів будь яких карт "ПриватБанку" стороннім особам, в т.ч. працівникам АТ КБ "ПриватБанк" не повідомляла. Підтвердження зняття (переведення) вказаних коштів у застосунку Приват 24, або ж з використанням динамічного отр-паролю тощо не здійснювала. Переказ кредитних коштів стався поза її волею без підтвердження нею відповідних транзакцій.

На адресу позивача від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла позасудова вимога № 20.1.0.0.0/7-231027/37524 від 27.10.23 року, за змістом якої загальний розмір заборгованості позивача по вищевказаному кредиту перед банком становить 59059, 14 грн, яку пропонується терміново погасити із роз`ясненням наслідків не задоволення зазначених вимог банку.

З метою з`ясування інформації щодо зняття зазначених кредитних коштів до АТ КБ "ПриватБанк" було спрямовано адвокатський запит № 31 від 30.10.23 року, у відповідь на який відповідачем направлено копії відповідей на звернення позивача від 19 та 28 липня 2023 року, а також копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.05.2023 року, анкета - опитувальник клієнта фізичної особи від 06.02.2023 року, а також відмовлено у зупиненні нарахування відсотків за спірним кредитом.

Позивач вважає, що банк формально провів службове розслідування щодо списання кредитних коштів, безпідставно вважає її боржником у кредитному зобов`язанні та не визнає свого обов`язку по відновленню стану рахунку на кредитній картці позивача не маючи доказів того, що вона своїми діями або бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню фінансового телефону, паролів доступу до Приват 24 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи вищевикладене позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17.01.2024 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.73).

У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, згідно поданої через канцелярію суду заяви просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с.89).

Представник відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 17.01.2024 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцезнаходженням відповідача.

У судові засідання 05.03.2024 та 20.03.2024 представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.76, 87, 88).

Таким чином представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно виписки по банківській карті номер НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) із кредитного ліміту позивача ОСОБА_1 було здійснено 2 транзакції по зняттю кредитних коштів, а саме: 06.05.23 року о 15 год 38 хв на суму 28900 грн (30055, 53 грн з відсотками), а також 07.05.23 року о 02 год 42 хв на суму 18400 грн (19136 грн з відсотками), а всього знято коштів на загальну суму 47300 грн (52338, 55 грн з відсотками та комісією) (а.с.14).

Як вбачається з талону повідомлення єдиного обліку №473 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_1 було повідомлено, що її заяву такого змісту: "19.07.2023 о 15:03 надійшла заява до РУ про те, що 19.07.2023 о 14:56 за адресою: район АДРЕСА_1 звернулася ОСОБА_1 про те, що 06.05.2023 невстановлена особа невстановленим шляхом перевела гроші двома транзакціями з її банківської картки, чим завдала матеріального збитку на загальну суму 47 тис 300 грн" зареєстровано в інформаційно телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журналі єдиного обліку) ГУНП в Житомирській області за №473 (а.с.15).

19.07.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою на ім`я директора Північно - Західного міжрегіонального управління АТ КБ "ПриватБанк" Войтенка Ю.О., у якій просила розібратися у ситуації зняття коштів з карти Універсальна 06.05.2023 о 15-38 год у розмірі 28900 грн та 07.05.2023 о 02-42 год у розмірі 18400 (а.с.16). Аналогічну заяву було подано 28.07.2023 (а.с.21).

Житомирським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002259 від 27.07.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (а.с.25).

28.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до слідчого СВ Житомирського РУП ГУ Національної поліції у Житомирській області Ю. Лось з заявою про залучення до кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002259 від 27.07.2023 як потерпілої, оскільки внаслідок вказаного кримінального правопорушення їй завдано шкоду (а.с.26).

28.07.2023 ОСОБА_1 слідчим СВ Житомирського РУП ГУ Національної поліції у Житомирській області Ю. Лось вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с.27).

30.07.2023 АТ КБ "ПриватБанк" розглянувши звернення ОСОБА_1 стосовно підстав списання грошових коштів з платіжної картки № НОМЕР_1 зазначило, що дані операції були підтвердженні шляхом використання "Технології безпеки 3-D Secure" (Verified By Visa або MasterCard SecureCode). Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу, тому банк не може повернути переказані кошти. Щодо вимоги призупинити нарахування відсотків за кредитом повідомило, що норми банківського законодавства, зокрема Закону "Про банки і банківську діяльність" забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами, тому АТ КБ "ПриватБанк" змушене відмовити у задоволенні запиту (а.с.17-19).

27.10.2023 АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до ОСОБА_1 із позасудовою вимогою, з якої вбачається, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором № SAMDNWFC4-УНІВЕРСАЛЬНА від 26.10.2015 заборгованість станом на 27.10.2023 складає: загальний розмір заборгованості -59059, 14 грн, загальна сума прострочення 10926, 13 грн (а.с.28-29).

З метою з`ясування інформації щодо зняття зазначених кредитних коштів до АТ КБ "ПриватБанк" було спрямовано адвокатський запит № 31 від 30.10.23 року, у відповідь на який відповідачем направлено копії відповідей на звернення позивача від 19 та 28 липня 2023 року, копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.05.2023 року (а.с.31-53), анкета - опитувальник клієнта фізичної особи від 06.02.2023 (а.с.54-56), а також відмовлено у зупиненні нарахування відсотків за спірним кредитом та зазначено, що припинення нарахування відсотків можливе лише за рішенням суду (а.с.30).

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.136 Розділу VІІ Постанови НБУ від 29.07.2022 №164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" користувач зобов`язаний:1) зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; 2) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором.

Згідно п.140 Розділу VІІ Постанови НБУ від 29.07.2022 №164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до п.п.16-17 Розділу І Постанови НБУ від 29.07.2022 №164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" власник рахунку здійснює контроль за рухом і цільовим використанням коштів за операціями з використанням платіжних інструментів. Користувач здійснює контроль за використанням платіжного інструменту для проведення операцій.

Згідно п.п.143-144 Розділу VІІ Постанови НБУ від 29.07.2022 № 164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача.

Відповідно до п.146 Розділу VІІ Постанови НБУ від 29.07.2022 № 164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно п.150 Розділу VІІ Постанови НБУ від 29.07.2022 № 164 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам Цивільно-процесуального кодексу України, які викладені вище.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 13.05.2015 року №6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20.06.2018 року у справі №691/699/16-ц (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) зазначено, що: "користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції".

Таким чином, провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд приходить до висновку, що представник відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач як володілець та користувач картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції, виявивши незаконні банківські операції позивач негайно повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, тобто наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача дійсно було відсутнє волевиявлення на вчинення вказаних банківських операцій на загальну суму 47300 гривень, що відбулось 06.05.2023 та 07.05.2023.

Представник відповідача не довів того, що позивач свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як зняття коштів з рахунку позивача, їх перерахування не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю позивач сприяла розголошенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у Постанові Касаційного цивільного суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23 зазначив, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є "слабкою" стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати АТ КБ "Приватбанк" зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій по кредитній картці НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) на суму 47300 грн, анулювати кредитну заборгованість ОСОБА_1 по вказаному рахунку у повному обсязі та відновити залишок по кредитній картці НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ) на час до здійснення спірних транзакцій, станом на 05.05.2023 у розмірі 50 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

АТ КБ "Приватбанк",

м. Київ, вул Грушевського, 1Д

Cуддя Н. М. Анциборенко