провадження №2-о/279/84/24
Справа № 279/2253/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

судді Коваленко В.П.,

секретаря Зубкової І.М. ,

за участю заявника ОСОБА_1

представника адвоката Васянович М.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень цивільну справу №279/2253/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з січня 2019 року та вона перебувала на утриманні цивільного чоловіка.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з ОСОБА_2 перебувала у цивільному шлюбі з 2019 року. У цьому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України . Вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного.

З 25.02.2022 її чоловік ОСОБА_2 перебував на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу н.п. Хатнє Куп"янського району Харківської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 12.03.2024 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2024 року. Для отримання відповідних пільг їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За наведеного, просить заяву задовольнити.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 05.04.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні заявниця та її представник ОСОБА_4 заяву підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у заяві. Просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення заявниці, свідків , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Частинами 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України передбачають, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно вимог частини 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається, як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2022 року в справі № 149/2697/21 (провадження № 61-10505св22) викладено висновок, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20 (провадження № 61-1904св22) зазначено, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою : АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного, а з 25.02.2022 року через повномасштабне вторгнення та активні бойові дії зі сторони держави агресора ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних сил України.

ОСОБА_2 перебував на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу н.п. Хатнє Куп"янського району Харківської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 12.03.2024 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2024 року.

У ході розгляду справи судом було допитано ряд свідків, які будучи під присягою, дали показання, що вказують на те, що між сторонами існували довготривалі, усталені відносини, які у період з 2019 року по день смерті мали ознаки, що притаманні сім`ї. Зокрема, показами свідків підтверджено факт спільного проживання, відпочинку, святкування урочистих подій, купівлі побутової техніки.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 16 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ствердили в судовому засіданні, що дійсно покійний ОСОБА_2 проживав однією сім"єю із ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , починаючи з 2019 року. У них народився син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після початку війни чоловік пішов до лав Збройних Сил , приїздив на 2 дні , щоб зареєструвати сина, а реєструвати шлюб мали намір під час наступної відпустки, але не встигли у зв"язку зі смертю. Саме ОСОБА_11 похоронила ОСОБА_12 .

З роздруківок фотознімків видно, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проживали однією сім"єю, військовослужбовець ОСОБА_2 переказував значні кошти і утримував сім"ю , чекав дитину , визнав своє батьківство.

Вищевказані докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, дають суду можливість дійти висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з січня 2019 року по день смерті ОСОБА_2 ..

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити частково.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України , при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265, 315-319 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з січня 2019 року по день смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 з січня 2019 року по час смерті.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя : В.П. Коваленко