єдиний унікальний номер справи 531/2274/22
номер провадження 2-п/531/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Герцова О. М.,

за участю секретаря судового засідання - Капленко Є. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій, після уточнень, просить заборонити відповідачці утримувати свійських тварин на відстані менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позовну заяву мотивує тим, що відповідачка є її сусідкою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 утримує на своєму подвір`ї велику рогату худобу (корів та телят в кількості від 4-х голів) із допущенням грубих порушень санітарних та будівельних норм. Вказану худобу вона розміщує в навісі, який розташований на межі із домоволодінням позивачки ОСОБА_1 (менше 3-х метрів) та зведений самовільно та без дотримання вимог щодо відстані до житлового будинку по АДРЕСА_1 , тобто без дотримання протипожежних правил. Запах від коров`ячого гною, мухи та постійний стогін корів та биків не можливо терпіти, оскільки худоба та продукти її життєдіяльності розміщуються поблизу спальні позивача. Крім того, ОСОБА_3 розмістила сінник в безпосередній близькості до шиферного паркану, що розділяє земельні ділянки, на відстані близько 2-х метрів від житлового будинку позивачки. На відстані 1 метр від паркану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташована опора електричних мереж, до якої приєднані прилади обліку електроенергії обох земельних ділянок та позивач побоюється, що у випадку пожежі її будинок може згоріти. На усні вимоги позивачки щодо усунення порушень відповідачка не реагує. Зазначене порушує її право власності, право користуватися подвір`ям, відпочивати та проводити свою старість спокійно. Відповідачка нехтує виконанням законодавства України щодо дотримання санітарних та протипожежних норм та правил, у зв`язку з чим позивачка просить заборонити відповідачці утримувати свійських тварин на відстані не менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 17.04.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, заборонено ОСОБА_3 утримувати свійських тварин на відстані менше 12 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнуто з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 793,92 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2023 скасовано заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 17.04.2023 року, ухвалене по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради, про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та заборону вчиняти певні дії та призначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Світлик Я.В. позов підтримали та просили суд позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Янко О.О. просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у запереченнях, викладених у заяві про перегляд заочного рішення.

В судове засідання представник третьої особи Відділу державного архітектурно будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про перегляд заочного рішення без участі представника виконавчого комітету Карлівської міської ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд приходить до наступних висновків.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 належить на підставі договору дарування від 22.02.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 176, житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 на земельній ділянці присадибного фонду Карлівської міської ради та складається з житлового будинку, сараю «Бб», сараю «б1», сараю «б2», гаража «Д», сараю`В», сараю «Г», огорожі «N1-2» водогону «N3»

Її сусідкою є відповідач ОСОБА_3 , яка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 06.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 1433, та земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0958 га, кадастровий номер :50:002:0137 відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ПЛ №039122, виданого Карлівською міською радою 16.03.2005.

На території домоволодіння відповідач утримує 4 одиниці великої рогатої худоби в навісі, який розташований на межі із домоволодінням позивача, а також побудувала господарську будівлю сінник, який розташований на відстані 2 м від будинку позивача.

На звернення позивачки від 09.06.2006 року та 25.05.2016 року про вжиття заходів щодо ОСОБА_3 , комісія, утворена Карлівською міською радою, винесла останній попередження про необхідність вивезення навозу у встановлений термін та перенесення літнього загону в кінець садиби на відстань 12 метрів від житлового будинку позивачки.

Згідно Акту обстеження домоволодіння ОСОБА_3 на території Карлівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , від 01.07.2022 встановлено, що ОСОБА_5 утримує на території власного домогосподарства 4 одиниці великої рогатої худоби. В літній час худоба знаходиться під тимчасовим навісом на відстані 2,5 м від житлового будинку ОСОБА_1 .

В зимовий період худоба утримується в господарському сараї, який розташований на відстані 10 метрів від житлового будинку ОСОБА_1 .

За результатами обстеження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 роз`яснено будівельні норми ДБН Б.2.2-12.2019 «Планування та забудова територій» зокрема що вони регулюють питання забудови в тому числі і питання відстаней між будинками, будівлями та спорудами як на власній, так і на сусідній ділянках, відстаней до меж ділянок, протипожежних розривів тощо п. 6.1.40 таблиці 6.7 Господарські будівлі (сараї) для худоби, інших тварин та птахів (площею 50 кв. м.) не ближче 15 м від житлового будинків і літніх кухонь та не ближче 20 м від артсвердловини водопостачання, а також сусідніх земельних ділянок.

Факт утримання відповідачкою на території домогосподарства великої рогатої худоби (корів) підтверджується і фотоматеріалами та не оспоорюється самою відповідачкою.

Також, відповідно до довідки Полтавського районного управління ГУ ДСНС у Полтавській області від 04.10.2022 № 19-Б-8/13 що відповідно до ДБН Б.2.2.-12.2019 «Планування і забудова територій», а саме таблиці 15.2 «Протипожежні відстані між житловими будинками, громадськими, адміністративно-побутовими будинками, промислових підприємств, гаражами, а також до виробничих будинків сільськогосподарських будівель і споруд», між житловими, садовими, дачними будинками та господарськими будівлями ІІІ ступеню вогнестійкості розміщеними на сусідніх земельних ділянках протипожежний розрив має бути 8 м.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При здійсненні права власності згідно зі ст. 319 ЦК України власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник майна, права якого порушені, відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначається в Державних будівельних нормах «Планування та забудова територій» ДБН Б.2.2-12:2019, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 № 104.

За положеннями таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 відстань між житловими будинками та господарськими будівлями (сараями) для худоби, інших тварин та птахів площею до 50 кв.м. має бути не менше ніж 15 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 44 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.

Згідно зі ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя… Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 293 Цивільного кодексу України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 282 Цивільного кодексу України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» санітарне та епідемічне благополуччя населення - це стан здоров`я населення та середовища життєдіяльності людини, при якому показники захворюваності перебувають на усталеному рівні для даної території, умови проживання сприятливі для населення, а параметри факторів середовища життєдіяльності знаходяться в межах, визначених санітарними нормами . середовище життєдіяльності людини (далі - середовище життєдіяльності) - сукупність об`єктів, явищ і факторів навколишнього середовища (природного і штучно створеного), що безпосередньо оточують людину і визначають умови її проживання, харчування, праці, відпочинку, навчання, виховання тощо. Безпечні умови для людини - стан середовища життєдіяльності, при якому відсутня небезпека шкідливого впливу його факторів на людину. Державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Відповідно до ст. 4, 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов`язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: - договори та інші правочини; - створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; - завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторний позов - це позов про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном. Умовами його пред`явлення є наявність обставин, які свідчать, що позивач є власником речі; поведінка відповідача є протиправною; на момент пред`явлення позову протиправна поведінка має тривати і перешкоджати користуватися майном його власнику.

Таким чином, судом установлено порушення правил добросусідства зі сторони відповідача. ОСОБА_3 , утримуючи велику рогату худобу на відстані менше 3 метрів від житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи санітарні норми щодо необхідності утримання худоби на відстані 15 метрів, тим самим порушує особисте немайнові блага (права) ОСОБА_1 , а саме: здоров`я, життя, безпечні умови проживання, побуту та відпочинку, оскільки недотримання санітарних норм може призвести до розповсюдження інфекційних захворювань, які можуть мати наслідком не лише втрату здоров`я, але і життя. В даному випадку не можливо вважати наявністю ефективного способу захисту можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки це залежить від багатьох чинників добросовісної поведінки посадових осіб щодо виконання своїх обов`язків, самостійне своєчасне виявлення порушень та реагування на ці порушення, систематичність здійснення нагляду за недопущенням порушень, наявності матеріальних засобів, грошей для вжиття відповідних заходів щодо виявлених порушень. В даному випадку ОСОБА_1 буде змушена чекати поки відповідні органи виконають покладенні на них обов`язки або буде вимушений звертатися до суду з вимогою зобов`язати посадових осіб виконати свої обов`язки, визнавати неправомірну їх бездіяльність. На підставі викладеного позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо заборони утримувати свійських тварин на відстані менше 15 метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню повністю і встановлення такої заборони не буде суперечити закону.

У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у повному обсязі у розмірі 992,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 95, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа- Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Карлівської міської ради, про заборону вчиняти певні дії задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримувати свійських тварин на відстані менше 15 (п`ятнадцяти) метрів від вікон сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22 квітня 2024 року.

Суддя О. М. Герцов