Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2024 Справа №607/15371/23 Провадження №2/607/334/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

16.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 09.01.2020 між відповідачем та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0048417 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєднався до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.

За умовами Заяви Відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 50 505, 05 грн., строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 1% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5% від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0048417 від 09.01.2020, Відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки від 09.01.2020.

Грошові кошти у сумі 50 505, 05 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 09.01.2020 на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером.

Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору №0048417 від 09.01.2020 визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором.

28.10.2021 між АТ «РВС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, відповідно до п.п. 1.1. п. 1 якого, Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою-Договором №0048417 від 09.01.2020 на загальну суму 93 055, 68 гривень (позиція №55), з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 707, 66 грн; заборгованість за процентами 12 469, 27 грн; заборгованість за комісією 37 878, 75 грн.

Згідно п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги, права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Новий кредитор, відповідно до п.п.1.4 п. 1 Договору відступлення права вимоги, після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього Договору.

На дату звернення до суду Відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі передбачені умовами Договору не сплатив.

Станом на 28.07.2023 заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 93 055, 68 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 707, 66 грн; заборгованість за процентами 12 469, 27 грн; заборгованість за комісією 37 878, 75 грн.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 93 055, 68 грн. позивачем, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, нараховано: 910,16 грн. за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та 4 063, 40 грн. інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022. Просить стягнути заборгованість з відповідача.

18.09.2023 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №0048417, укладеного 09.01.2020 у сумі 93 055, 68 грн. у зв`язку з безпідставністю, а також з підстав пропущення строку позовної давності. Зазначає, що жодних правовідносин у Позивача з Відповідачем немає, будь-яких договорів із ТОВ «ФК «ПАРІС» відповідач не укладав, жодних договорів не підписував. Зазначає, що відповідно до п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Тобто, статтею 625 ЦК України, передбачена сплата процентів у розмірі 3% річних від суми боргу. Натомість, як вбачається із розрахунку заборгованості, ФК здійснювалось нарахування відсотків всупереч норм ст.625 ЦК України. Крім того, вважає, що у даній справі є підстави для застосування позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі не належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позовна заява подана позивачем 16.08.2023. Спірний кредитний договір №0048417 укладено 09.01.2020, останній платіж відповідачем здійснено 12.03.2020, наступний платіж відповідно до розрахунків заборгованості мав бути здійснений 09.04.2020, тобто позивач міг дізнатися про порушення свого майнового права з 09.04.2020. У зв`язку з викладеним, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

25.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що твердження представника відповідача про відсутність в кредитному договорі графіку погашень та сукупної вартості кредиту (послуг) та інформації передбаченої ЗУ «Про захист прав споживачів», не відповідає дійсності, оскільки при подачі позовної заяви до неї були долучені Заява-Договір, разом з Додатком №1 та паспортом споживчого кредиту (засвідчені копії) в якому міститься графік погашень де міститься сукупна вартість кредиту (послуг) та інформація передбачена ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, щодо тверджень відповідача про відсутність правовідносин між ним та ТОВ «ФК «ПАРІС» зазначає, що при подачі позовної заяви до неї були долучені: копія Договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021; витяг з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021; копія Акту прийому-передачі прав і документів до Договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021; витяг з Додатку №1 до Акту прийому-передачі прав і документів до Договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021 згідно якого АТ «РВС БАНК» відступив ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги до Відповідача за Заявою договором № 0048417 від 09.01.2020.

З приводу заяви представника відповідача про пропуск строків позовної давності встановлених ст. 257 ЦК України, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». В свою чергу Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин. Карантин неодноразово було продовжено та на момент звернення ТОВ «ФК «ПАРІС» до суду з позовною заявою його дія тривала.

Відповідач у відзив зазначає, що розрахунки ціни позову за Кредитним договором не підтверджують наявність заборгованості, ані сум (розмірів) такої заборгованості та просить призначити економічну експертизу. Вважає, що таке твердження Відповідача не відповідає дійсності, оскільки крім наданих розрахунків заборгованості за укладеними Договорами були надані також меморіальні ордери, що підтверджують надання кредиту та виписки по картковим рахункам, які в свою чергу також підтверджують наявність заборгованості за кредитами. Якщо Відповідач не згоден із нарахованою сумою заборгованості за кредитами, то в свою чергу мав зазначити у відзиві на позовну заяву з якими саме сумами заборгованості він не згоден та чому, і відповідно мав обґрунтувати свої твердження відповідними доказами (доказами сплати кредиту) та власними розрахунками.

Враховуючи вище викладене, доводи представника відповідача, на підставі яких він заперечує проти позову є необґрунтованими та не доведеними жодними доказами. Тому, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Відповідачем подано до суду клопотання, в якому він просить справу розглянути без його участі та участі його представника, у задоволенні позову просить відмовити.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою звернення представника позивача з даним позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем щодо укладеного між сторонами договору.

Судом встановлено, що 09.01.2020 між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання ним Заяви-Договору №0048417 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, підтвердив, що ознайомлений з Публічною пропозицією АТ «РВС Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Також він погодився з тим, що Заява-Договір разом з Публічною пропозицією, Паспортом споживчого кредиту та Графіком погашення складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

За умовами Заяви-Договору Відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в сумі 50 505, 05 грн., строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 1 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5% від суми наданого Кредиту.

Грошові кошти у сумі 50 505, 05 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 09.01.2020 на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальними ордерами від 09.01.2020.

Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору №0048417 від 09.01.2020 визначаються: умови кредитування, складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором; порядок погашення кредиту.

28.10.2021 між АТ «РВС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, відповідно до п.п. 1.1. п. 1 якого Первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою-Договором №0047417 від 09.01.2020 року на загальну суму 93 055, 68 гривень (позиція №55), з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 707, 66 грн; заборгованість за процентами 12 469, 27 грн; заборгованість за комісією 37 878, 75 грн.

Згідно п. 3.1. Договору про відступлення права вимоги, права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Новий кредитор, відповідно до п.п.1.4 п. 1 Договору відступлення права вимоги, після переходу до нього права вимоги стає кредитором за Кредитними договорами та одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх без виключення зобов`язань за Кредитними договорами, які існували та існують на момент укладання цього Договору.

28.10.2021 року на адресу відповідача ТзОВ «Фінансова Компанія «Паріс» було направлено вимогу про усунення порушень кредитного зобов`язання, в якій також повідомлено, що відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021 правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «РВС Банк» стало ТзОВ «Фінансова Компанія «Паріс», яке набуло право вимоги заборгованості за Заявою-Договором №0048417 від 09.01.2020.

Відповідно до п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції встановлено, що Клієнт зобов`язується сплачувати Банку нараховуванні проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору.

Станом на 28.07.2023 заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 93 055, 68 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 707, 66 грн; заборгованість за процентами 12 469, 27 грн; заборгованість за комісією 37 878, 75 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, нараховано на суму заборгованості 93 055, 68 грн.: 910,16 грн. за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та 4 063, 40 грн. інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022.

Вищевказані обставини підтверджуються: Заявою-Договором №0048417 від 09.01.2020 та Додатком №1 до нього; Публічною пропозицією АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб; Паспортом споживчого кредиту; Договором про відступлення прав вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021 та Додатком №1 до нього; Актом приймання-передачі прав вимоги і документів до Договору про відступлення прав вимоги №28/10/2021-1 від 28.10.2021; платіжними інструкціями від 28.10.2021; розрахунком заборгованості, процентів та інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України; вимогою про усунення порушення кредитного зобов`язання від 28.10.2021.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідноч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідност.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором долученим позивачем до позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 року станом на 28.07.2023 року становить: 93 055, 68 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 42707, 66 грн.; заборгованість за процентами 12469,27 грн.; заборгованість за комісією 37 878,75 грн.

Строк виконання вказаного зобов`язання настав 09.01.2021, заборгованість відповідачем не погашена.

З приводу клопотання представника відповідача про проведення економічної експертизи, Суд не вбачає підстав для проведення вказаної експертизи та вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо заяви представника відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до наступних висновків.

Правилами ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 124 ЦПК України визначено, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", № 383 від 25.04.2023 р., продовжений до 30 червня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, було відмінено.

Судом встановлено, що відповідно до умов заяви-договору №0048417 від 09.01.2020 укладеного АТ «РВС БАНК» з відповідачем, строк на який надавався кредит 12 місяців. Договір відступлення права вимоги №28/10-2021-1, за яким АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором №0048417 від 09.01.2020 на загальну суму 93055,68 грн., укладено 28.10.2021. Із вимогою про усунення порушення кредитного зобов`язання, шляхом погашення усієї заборгованості за кредитом, ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до відповідача ОСОБА_1 28.10.2021. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором поступила до суду поштовим зв`язком 16.08.2023. Згідно опису вкладення позовна заява з додатками прийнята на пошту 08.08.2023.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 пред`явлені в межах строку позовної давності.

Водночас, щодо тверджень представника відповідача, щодо безпідставності нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором, посилаючись на п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення), Суд зауважує, що у даному випадку позивач просить стягнути із відповідача в порядку частини 2 статті 625 ЦК України, 3% річних та інфляційні втрати, за весь час прострочення, які не охоплюються пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та підлягають стягненню до періоду дії в Україні воєнного стану, а саме до 23.02.2022 (п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК).

Представник відповідача в підтвердження своїх доводів щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/18508/23 від 07.12.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РВС Банк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Паріс», про захист прав споживачів, задоволено частково. З огляду на встановлені у справі обставини, а також висновки щодо нікчемності пунктів кредитного договору щодо сплати комісії, судом з відповідача в користь позивача в порядку реституції стягнуто 5555,55 грн (2525,25+2525,25+505,05) сплачених банку як комісію за договором. В задоволені решти вимог відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.02.2024.

Відповідно до вимог частини 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи наведене, щодо вимоги позивача про стягнення комісії за кредитним договором, Суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 станом на 28.07.2023 року становить 93 055, 68 грн., з яких: 42 707, 66 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 469, 27 грн. заборгованість за процентами; 37 878, 75 грн. заборгованість за комісією

Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Відтак, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» підлягають до частково задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Паріс» заборгованості за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 в розмірі 55 176, 93 грн., з яких: 42 707, 66 грн заборгованість за тілом кредиту та 12 469, 27 грн. заборгованість за процентами.

Водночас, беручи до уваги вищевикладене, те що позовні вимоги задоволено частково, розмір процентів та інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України слід нараховувати на суму заборгованості 55 176, 93 грн. Згідно розрахунку проведеного судом розмір: процентів згідно ч.2 ст.625 ЦК України за період з 28.10.2021 до 23.02.2022 становить: 55176,93 x 3% x 119 : 365 = 539,68 грн.; інфляційних втрат за період з 28.10.2021 до 23.02.2022 становить 55176,93 x 1.043666 55176,93 = 2 409,37 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» заборгованість за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 станом на 28.07.2023 року в сумі 58 125, 98 грн, з яких: 42 707, 66 грн заборгованість за тілом кредиту та 12 469, 27 грн. заборгованість за процентами; 539,68 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України; 2 409, 37 грн. інфляційних витрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Зважаючи на те, що задоволено 59,29% позовних вимог, в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 1 591, 34 грн. (2684/100х59,29%).

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265ЦПК України, ст.ст. 207, 256, 257, 512, 525,526, 530, 612, 625, 634, 638, 1048,1049,1050 ЦК України, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» заборгованість за кредитним договором №0048417 від 09.01.2020 року в розмірі 58 125, 98 грн, з яких: 42 707, 66 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 469, 27 грн. заборгованість за процентами; 539,68 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України; 2 409, 37 грн. інфляційних витрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» 1 591, 34 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич