СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/323/24
ун. № 369/7743/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва Журибеда О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний виконавець Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вище вказана заява, у якій заявник просить замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №369/7743/13-ц.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2023 року передано справу №369/7743/13-ц за Тзаявою овариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний виконавець Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс», на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, оскільки місцем виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості є місце проживання боржника, зареєстроване у встановленому порядку.

Отже, згідно ухвали суду від 29.12.2023 року, місцем виконання у даному випадку є місце проживання боржника ОСОБА_1 , яке зазначено в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 .

Судом враховано, що згідно з ч. 1ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Проте, в силу положень ч. 2ст. 32 ЦПК України, справа повинна бути прийнята до провадження тим судом, якому вона надіслана, якщо вона передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього кодексу.

Пунктом 2 ч. 1ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, що є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина першастатті 378 ЦПК України).

Як вбачається з тексту вище зазначеної ухвали цивільну справу передано до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю у зв`язку з тим, що місцем виконання рішення суду, де боржник у зареєстрованому законом порядку проживає, є Святошинський район.

Однак, суд не погоджується із зазначеним з огляду на таке.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістомст. 442 ЦПК Україниу разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зокрема статтею 442 ЦПК України не встановлено іншого правила підсудності справ про заміну сторони виконавчого провадження, як встановлено відповідно до ч.1ст. 446 ЦПК України, а саме: процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Частина 2 цієї статті визначає підсудність вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) судом за місцем виконання відповідного рішення.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципового значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21.

В контексті положень процесуального законодавства щодо визначення порядку розгляду та вирішення питань, що виникають під час виконавчого провадження, та порядку судового контролю, виконавчі документи, перелічені у статті 3 Закону «Про виконавче провадження», можна поділити на дві групи:

а) «судові» - видані судами України, в тому числі, на виконання судових рішень:

- виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

- судові накази;

- ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

б) «несудові» - видані іншими органами чи посадовими особами, як результат реалізації їх компетенції:

- виконавчі написи нотаріусів;

- посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

- постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

- постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

- рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

- рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

- рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Слід зауважити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження може розглядатись лише щодо першої групи виконавчих документів.

Наведений поділ виконавчих документів на групи має значення для визначення порядку розгляду вирішення питань, що виникають під час виконавчого провадження, та порядку судового контролю.

Отже, вирішення процесуальних питань виконавчого провадження, що виникають під час виконання «судових» документів - вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом, відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляр Я.А. перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, відкриті на підставі саме рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 22.06.2020 року у справі №369/7743/13-ц.

Вирішення процесуальних питань виконавчого провадження, що виникають під час виконання «судових» документів, в даному випадку виконавчих листів виданих на підставі рішення від 22.06.2020 року, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом, тобто Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Враховуючи викладене, заява ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження не підсудна Святошинському районному суду м. Києва, що зумовлює вирішення питання про передачу заяви про заміну сторони виконавчого провадження за підсудністю до відповідного місцевого загального суду за місцем виконання рішення, виданого відповідним органом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне заяву з доданими до неї документами повернути для розгляду за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Керуючись статями 13, 31, 32, 260-261, 353, 442, 446 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний виконавець Маляр Ян Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» повернути за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Журибеда