справа №932/107/24
провадження №2/932/217/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус ДМНО Батова Людмила Григорівна про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2024 позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просить усунути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Реймс (Франція).

Ухвалою суду 20.02.2024 відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження.

Узагальнені доводи учасників справи.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_4 - ОСОБА_7 . Позивачі звернулися зі заявами про прийняття спадщини та дізналися про подання заяви про прийняття спадщини також ОСОБА_8 , який назвався сином спадкодавця.

Позивачі зазначають, що про сина спадкодавця їм не було нічого не відомо, він не з`являвся в житті ОСОБА_7 , який перебував у безпорадному стані, не цікавився його станом, не надавав допомоги.

Покликаючись на ч.5 ст.1224 ЦК України позивачі просять усунути відповідача від права на спадкування, оскільки нічим не доведено, що він є сином спадкодавцю.

Відповідач відзиву не подав.

В судовому засіданні позивач та представник позивачів просили позов задовільнити, навели обставини, аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вказувала, що відповідач є сином спадкодавця, а підстави для усунення його від права на спадкування відсутні.

Обставини, встановлені судом.

Позивачка ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_7 уклали шлюб 28.08.1984 та повторно 26.03.1993.

Доказів на підтвердження часу та підстав розірвання шлюбу, укладеного 26.03.1993, позивачами не надано.

Позивачка ОСОБА_4 є дочкою спадкодавця ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 , ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Реймс Французької Республіки.

На виконання ухвали суду приватним нотаріусом ДМНО Батовою Л.Г. надано спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_7 з якої вбачається наступне:

- 17.10.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_10 , як від сина спадкодавця, до якої долучено свідоцтво про народження та паспорт на вірменській мові із перекладом (ПІБ заявника ОСОБА_10 , ПІБ спадкодавця ОСОБА_7 );

- 26.10.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 , як іншого із подружжя спадкодавця (у заяві вказано про обізнаність із наявністю інших спадкоємців: ОСОБА_4 та ОСОБА_10 );

- 14.12.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 , як дочки спадкодавця.

Позивачами залучено іншого перекладача, яким перекладено свідоцтво про народження, надане відповідачем нотаріусу. Згідно такого перекладу ПІБ відповідача ОСОБА_10 , ПІБ батька ОСОБА_7 .

Свідки зі сторони відповідача стверджували, що ОСОБА_7 їм повідомляв про сина ОСОБА_11 , та що про такого сина знала позивачка ОСОБА_1 . Також свідки вказували, що через конфлікти із останньою ОСОБА_7 був вимушений проживати в гаражі. Один зі свідків зазначав, що дав ОСОБА_7 частину грошових коштів на поїздку до Французької Республіки для лікування, яким займалася сестра спадкодавця ОСОБА_12.

Свідки зі сторони позивача стверджували про те, що їм не відомо про сина ОСОБА_7 , а також що останній хворів та йому позичали грошові кошти. Також свідки вказували, що ОСОБА_7 проживав в гаражі, який було облаштовано під житло, у зв`язку із тим, що він не міг підніматися до квартири, розташованої на четвертому поверсі.

При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом .

У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виключні підстави для усунення від права на спадкування передбачені ст.1224 ЦК України.

Так за приписами вказаної статті:

1) не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя ;

2) не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині ;

3) не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини ,

не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом ;

4) не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду ;

5) за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ята статті 1224 ЦК України).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження №61-1302св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2019 року у справі №321/1573/17-ц (провадження №61-45879св18), зроблено висновок, що «для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновки суду.

Заявляючи вимогу про усунення від права на спадкування, позивачі основну увагу зосередили на запереченні того факту, що відповідач є спадкоємцем.

Проте така обставина не є підставою для усунення від права на спадкування, а може свідчити про відсутність права на спадкування.

Тобто відповідна обставина не може бути підставою для задоволення позову.

Крім того відповідні доводи є передчасними, адже нотаріусом не видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину, яким би могли бути порушені права позивачів.

Відтак судом відхиляються вказані доводи позивачів.

При цьому, за вказаних обставин, суд вважає неприпустимим встановлення фактів наявності чи відсутності родинних відносин у даній справі.

Щодо доводів про ненадання відповідачем допомоги спадкодавцю, то такі можуть бути підставою для усунення від права на спадкування згідно ч.5 ст.1224 ЦК України.

Проте, позивачами не обґрунтовано та не доведено існування сукупності обставин, передбачених вказаної статтею.

Зокрема не встановлено, що відповідач усвідомлював свій обов`язок забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мав можливість його виконувати.

Також не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Тим більше враховуючи, що спадкодавець проживав разом із позивачами, а пізніше поїхав на лікування до своєї сестри.

Слід зазначити, що перед судовими дебатами представниця позивачів заявляла клопотання про бажання долучити до матеріалів справи медичні документи спадкодавця.

Проте такі докази не прийняті до розгляду, оскільки подані із порушенням строку та порядку їх подання (не надіслані відповідачу).

При цьому судом враховано, що саме позивачі ініціювали судовий процес, докази перебували в одного із позивачів, інтереси позивачів із самого початку захищав адвокат.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позову.

При цьому понесені позивачами судові витрати на сплату судового збору не підлягають відшкодуванню. Інших судових витрат учасники не заявляли. Відтак відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268,350 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус ДМНО Батова Людмила Григорівна про усунення від права на спадкування Позов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 30.04.2024.

Суддя: В.І.Цитульський