Справа№635/8254/23
Провадження № 2/635/94/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року смт.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

секретар судового засідання Дороніна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_3 про стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції,-

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Харківенергозбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача нарахування пені за період з 15.04.2022 року по 30.04.2023 року у сумі 9184,12 грн., 3% річних за період з 15.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 573,87 грн. та індексу інфляції за період з червня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 2145,25 грн, а також стягнути судовий у сумі 2684 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №041-15459 від 01.01.2019 року ФОП ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут». Враховуючи, що ФОП ОСОБА_3 фактично спожито електричну енергію, яку постачає позивач згідно фактичних даних обсягів електричної енергії по споживачам електропостачання ПпАТ «Харківенергозбут» на умовах комерційної пропозиції №1 для малих не побутових споживачів, попередня оплата у розмірі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за попередній період, плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем через Постачальникадоговір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №041-15459 від 01.01.2019 вважається укладеним. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.04.2019 споживач припинив свою діяльність, але повідомлення про припинення діяльності від ФОП ОСОБА_3 до Товариства не надходило. Відповідно до п.11 Комерційної пропозиції №1 договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше за 20 днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Згідно з переданими даними від АТ «Харківобленерго» відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію. Відповідач своєчасно за спожиту електричну енергію не сплачував, внаслідок чого відповідачу нараховані пеня, 3% річних та індекс інфляції, які станом на 01.05.2023 року становлять 11903,24 грн., з яких: пеня за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року у сумі 9184,12 грн., 3% річних за період з 15.04.2022 року по 30.04.2022 року у сумі 573,87 грн., інфляційні втрати за період з червня 2022 року по квітень 2023 року у сумі 2145,25 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові та у відповіді на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначивши, що ФОП ОСОБА_3 з 2019 року припинила підприємницьку діяльність, але за адресою надання послуг зареєстрований благодійний фонд і з початку військової агресії проти України вони готували обіди військовим, користувалися електричною енергією, але своєчасно не сплачували через відсутність коштів. Потім, у 2023 році, коли з`явились кошти, ОСОБА_3 погасила заборгованість за електричну енергію. Вважає нарахування позивачем штрафних санкцій безпідставним і аморальним.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (постачальником) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії (далі-Договір) №041-15459 від 01.01.2019 року.

Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2 Договору про постачання електричної енергії про постачання електричної енергії споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 року ФОП ОСОБА_3 приєдналася до умов Договору на умовах комерційної пропозиції Постачальника №1 щодо надання послуг з електропостачання до об`єкта кіоск за адресою: АДРЕСА_1 . Початок постачання електричної енергії з 01.01.2019 року.

Відповідно до Комерційної пропозиції №1 для малих не побутових споживачів попередня оплата у розмірі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за попередній період, плата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем через Постачальника. У разі порушення Споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції Постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, в тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії.

Як вбачається із розрахунку суми боргу ФОП ОСОБА_3 згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №041-15459 від 01.01.2019 року за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року станом на 01.05.2023 року нарахована заборгованість у сумі 11903,24 грн., з яких: пеня за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року у сумі 9184,12 грн., 3% річних за період з 15.04.2022 року по 30.04.2022 року у сумі 573,87 грн., інфляційні втрати за період з червня 2022 року по квітень 2023 року у сумі 2145,25 грн.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, єсуб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка взаконі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справиу визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто,і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу(зокрема, у пунктах 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України,ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, яка передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі -ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (ч.9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51,52,598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини дев`ятої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Саме такий правовий висновок щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору зроблений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження№ 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19), що мають застосовуватися до даного спору відповідно до ч. 4 ст. 264 ЦПК України.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.01.2006 здійснено державну реєстрацію підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 , а 15.04.2019 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

В той час, як зазначає представник позивача, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 не повідомила ПрАТ «Харківобленерго» про припинення діяльності, договір вважається продовженим і нарахування боргу за спожиту електричну енергію і штрафних санкцій здійснювалось ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується розрахунками суми боргу ФОП ОСОБА_3 згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №041-15459 від 01.01.2019 р. за період з квітня 2022 року по квітнень 2023 року, станом на 01.05.2023 року. Крім того заборгованістьхза спожиту електричну енергію згідно з платіжними дорученнями сплачувала ФОП ОСОБА_3 .

Отже, позивач, звертаючись до цивільного суду, помилково визначив належність спору до цивільної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 205/3802/18; провадження№ 61-21262св19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки спір виник з приводу умов та порядку оплати коштів у виді пені, 3% річних і інфляційних втрат за порушення виконання умов Договору № 041-15459 від 01.01.2019, укладеним між ПрАТ «Харківенергозбут» та ФОП ОСОБА_3 , щодо постачання електричної енергії до нежитлового приміщення кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання, за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, тому суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, відносяться до господарської юрисдикції, справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, вирішення вищевказаного спору належить до юрисдикції господарського суду, тобто до юрисдикції Господарського суду Харківської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, в зв`язку із чим закриває провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»).

Оскільки вказаного клопотання матеріали справи не містять, вирішення питання про повернення судового збору є передчасним.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_3 про стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя С.А. Лук`яненко