Провадження №2/752/1383/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_6 зареєстровані в спірній квартирі, проте в березні 2022 року виїхали на постійне місце проживання до м. Арад, Ізраїль, та з 10.03.2024 не проживають в спірній квартирі. Відповідачі не мають наміру повертатись в Україну.

Наявність реєстрації відповідачів перешкоджає їй у реалізації своїх прав як власника квартири, створює труднощі в оплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості осіб зареєстрованих у житловому приміщенні.

Поважні причини не проживання відповідачів в спірній квартирі відсутні.

30.06.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

11.10.2023 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

29.02.2024 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження.

04.03.2024 відповідач ОСОБА_2 надала заяву про визнання позовних вимог.

16.04.2024 позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі.

Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористалася.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 18.12.1996.

ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_6 зареєстровані в спірній квартирі.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, а тому не може бути визнана такою, що втратила право користування указаним житлом. Вона, як співвласник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що відповідач виїхала на постійне місце проживання до іншої країни не позбавляє її права користування часткою належної їй на праві власності спірної квартири та не має наслідком визнання її такою, що втратила право користування цією квартирою.

Крім того, суд враховує приписи ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», якою встановлено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Виходячи з наведеного, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незважаючи на те, що вона разом з матір`ю виїхала на постійне місце проживання до іншої країни, також не втратила право користування спірною квартирою, співвласником якої є її матір ОСОБА_2 .

За встановлених обставин суд з урахуванням приписів ч. 5 ст. 206 ЦПК України не приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно суперечить закону, яким врегульовані правовідносини в сфері права власності та порушує права, свободи та інтереси неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гарантовані їй ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» в частині права користування житлом, частка якого належить її матері.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, б. 58, .

Третя особа: Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації місцезнаходження: м. Київ, пр-т Голосіївський, б. 42, .

Рішення складено 16.04.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова