ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Владислава Володимирівна, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року в цивільній справі номер 204/11908/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . Наразі шлюб між сторонами розірвано. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Разом з цим, вона зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але в недостатньому розмірі, хоча має таку можливість. Вказала, що донька є інвалідом з дитинства, з підгрупою А, за діагнозом: «Вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психомоторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія». Стверджує, що у зв`язку з хворобою, доньці необхідне постійне лікування, обстеження та реабілітації, що коштує значних грошових коштів. При цьому, вона доглядає за дитиною, займається її лікуванням, вихованням та розвитком.

Позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки у розмірі частки від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник В.В., подала апеляційну скаргу, просила змінити рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року по цивільній справі №204/11908/23 в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши цей розмір з 1/6 до частки від усіх видів доходу (заробітку).

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Відповідач працює в ПП «Транс Логістик» на посаді першого заступника генерального директора в підрозділі апарату управління та за період з березня по серпень 2023 року отримав дохід у сумі 958676,61 грн, з яких сплачено: 132233,20 грн на соціальний внесок, 14323,75 грн - військовий збір та 171885 гривень на ПДФО.

Відповідач добровільно здійснював переказ коштів у сумі 15000,00 гривень на рахунок, який належить позивачці, однак вказаної суми недостатньо для утримання дитини, оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства підгрупа А у віці до 18 років, що підтверджується корінцем медичного висновку №24, та потребує постійного догляду, оскільки їй встановлений діагноз: вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психомоторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія. У зв`язку з хворобою, дитині необхідно постійне лікування, обстеження та реабілітація, що вимагає значних грошових коштів.

Посилання в оскаржуваному рішенні суду, що відповідач орендує квартиру та несе витрати на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та цивільної дружини ОСОБА_6 , при визначені розміру аліментів позивачка вважає безпідставними.

Відповідач самоусунувся від виховання дитини, з дитиною не спілкується, не відвідує, позивачка одноособово займається вихованням та лікуванням дитини.

Від відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Маркова Ю.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року по справі №204/11908/23 залишити без змін.

Відповідач наголошує, що законодавець передбачив можливість стягнення з нього додаткових витрат на дитину, що обумовлені особливими обставинами, а тому числі й хворобою дитини. Тому вважає, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту щодо стягнення аліментів на дитину, яка є інвалідом з дитинства.

Позивачкою зазначається, що відповідач добровільно здійснював переказ коштів у сумі 15000 грн на рахунок, що належить позивачці. Тобто, сама позивачка підтверджує факт того, що відповідач не відмовляється від надання допомоги своїй дитині, самостійно та на добровільній основі матеріально забезпечуючи її шляхом перерахування грошових кошти на карту позивачки, які вона в подальшому витрачає на продукти харчування, речі індивідуального користування для дитини, одяг, ліки, проведення медичного обстеження дитини, та інше, що за домовленістю сторін вважається виконанням зобов`язання щодо сплати аліментів на дитину.

Кожен з батьків користується рівними правами та обов`язками стосовно дітей, в тому числі і щодо їх утримання.

Позивачка просить суд стягнути із відповідача грошові кошти на утримання дитини у розмірі частини від усіх видій його доходу, що за підрахунком складатиме 64371,30 грн. В такому разі весь обов`язок з утримання дитини перекладається лише на відповідача. Крім цього, розмір сплачуваних аліментів в такому розмірі, не відповідає реальним витратам на утримання дитини відповідного віку. Позивачка не надала жодних доказів про дійсні витрати на дитину, зокрема, про розмір витрат, які вона здійснила за власні кошти, а також за ті, які надавались відповідачем. Зокрема, не надала квитанції, розрахункові документи, тощо, щодо того, що дитина потребує саме такого істотного розміру аліментів, які просить позивачка.

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа №204/14481/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю у розмірі 1/6 з усіх доходів відповідача. Станом на сьогоднішній рішення по справі прийнято, але не набрало законної сили. Вказаним рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю у розмірі 1/8 частину з усіх його доходів. За таких обставин, у разі задоволення апеляційної скарги з відповідача буде стягнуто аліменти на дитину у сумі 64371,30 грн та аліменти на дружину, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю у сумі 16093,10 грн, що загальною сумою дорівнює 80464,38 грн щомісячно.

Відповідач має іншу малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до законодавства так само має право на рівноцінне утримання від батька. Дружина відповідача ОСОБА_6 станом на сьогоднішній день перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та не має можливості матеріально забезпечувати себе та дитину, а тому так само потребує матеріального утримання від ОСОБА_2 .Даний факт підтверджується документами, доданими відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що сторони з 06 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року у справі 204/1550/20 (а.с. 10-10зв).

Сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до корінця медичного висновку №24 КЗ «ДЦПМСД №7» ДМР ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність з дитинства, за підгрупою А, за діагнозом: «Вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психомоторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія» (а.с. 9).

З 11 березня 2013 року відповідач працює в ПП «Транс Логістик» на посаді першого заступника генерального директора в підрозділі апарату управління та, за період з березня по серпень 2023 року отримав дохід у сумі 958676,61 грн, з яких сплачено: 132233,20 грн на соціальних внесок, 14323,75 грн військовий збір та 171885,00 гривень на ПДФО, що підтверджується відповідною довідкою підприємства №145 від 25 вересня 2023 року (а.с. 39).

Відповідач також є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_6 (а.с. 41).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Запорізької міської ради №04-28/7-11050 від 22 жовтня 2020 року, при цьому, останній орендує квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди квартири від 02 квітня 2023 року (а.с. 28, 42-44).

З довідки ТОВ «МС Маркетинг Експерт» №1 від 26 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_6 з 10 грудня 2021 року працює на посаді референта в управлінні компанії та, з 09 листопада 2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та, за період часу з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2023 року її дохід склав 0,00 гривень, що підтверджується відповідною довідкою Товариства (а.с. 45, 46).

Відповідачем здійснюється переказ коштів у сумі 15000 гривень щомісячно, відповідно до квитанцій №183413513 від 06 січня 2023 року, 189184014 від 07 лютого 2023 року, 194525781 від 07 березня 2023 року, 200264091 від 08 квітня 2023 року, 205130360 від 05 травня 2023 року, 210963414 від 07 червня 2023 року, 216250630 від 07 липня 2023 року, 221532060 від 07 серпня 2023 року, 227082758 від 07 вересня 2023 року на картку № НОМЕР_2 , що належить позивачці (а.с. 30-38).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог саме в певному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає нормам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до корінця медичного висновку №24 КЗ «ДЦПМСД №7» ДМР ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність з дитинства, за підгрупою А, за діагнозом: «Вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психомоторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія».

З 11 березня 2013 року відповідач працює в ПП «Транс Логістик» на посаді першого заступника генерального директора в підрозділі апарату управління та, за період з березня по серпень 2023 року отримав дохід у сумі 958676,61 грн, з яких сплачено: 132233,20 грн на соціальних внесок, 14323,75 грн військовий збір та 171885,00 гривень на ПДФО.

Відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_6 .

З довідки ТОВ «МС Маркетинг Експерт» №1 від 26 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_6 з 10 грудня 2021 року працює на посаді референта в управлінні компанії та, з 09 листопада 2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та, за період часу з 01 січня 2023 року по 30 вересня 2023 року її дохід склав 0,00 гривень.

Відповідачем здійснюється переказ коштів у сумі 15000 гривень щомісячно, відповідно до квитанцій №183413513 від 06 січня 2023 року, 189184014 від 07 лютого 2023 року, 194525781 від 07 березня 2023 року, 200264091 від 08 квітня 2023 року, 205130360 від 05 травня 2023 року, 210963414 від 07 червня 2023 року, 216250630 від 07 липня 2023 року, 221532060 від 07 серпня 2023 року, 227082758 від 07 вересня 2023 року на картку № НОМЕР_2 , що належить позивачці.

З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи із принципу розумності та справедливості, а також з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дітей, стан їх здоров`я, а також враховуючи, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна дитина ОСОБА_5 , а також добровільні перекази відповідача грошових коштів на утримання спільною з позивачкою дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Владислава Володимирівна, залишити без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: