ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4444/24 Справа № 183/1175/24 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_8 , про стягнення коштів за витребуване майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_8 , про стягнення коштів за витребуване майно передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м .Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та передаючи справу на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м .Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна даному суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність цивільних справ, у відповідності до частини першої зазначеної статті, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду розглянула питання про те, чи поширюються правила територіальної підсудності спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, на спори, предметом яких є грошові кошти в межах розрахунку за таке майно, чи їх предметом має бути нерухоме майно безпосередньо.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що між позивачем та відповідачами виник спір з приводу грошових коштів, отриманих в рахунок вартості квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також вартості виконаного ремонту за цією ж адресою.

Враховуючи, що предметом спору є грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідачів, як вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також вартість виконаного ремонту за цією ж адресою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений позов виник із приводу нерухомого майна та має розглядатися за місцезнаходженням цього майна.

Зважаючи на викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, в їх сукупності зводяться до незгоди з висновками місцевого суду, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Такі доводи належним чином оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: