Справа № 344/1784/24
Провадження № 2/344/1539/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційної частина району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовою квартирою та їх виселення

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційної частина району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовою квартирою та їх виселення. Позовні вимоги мотивував тим, що на балансі Івано-Франківської КЕЧ району знаходиться житлове приміщення загальною площею 43,7 кв. м. по АДРЕСА_1 . На підставі витягу із наказу начальника Івано-Франківського гарнізону від 14.03.2006 №18 та ордеру від 09.06.2008 військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 виділено житлове приміщення для проживання по вищевказаній адресі. Згідно довідки від 17.02.2020 №170 у вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 09.04.2008 надано зобов?язання щодо звільнення наданого службового житла після закінчення терміну контракту і його не продовження. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2020 №262 ОСОБА_1 звільнено з місця роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу Законів про працю. Таким чином, ОСОБА_1 з 16.12.2020 втратив трудові відносини з військовою частиною НОМЕР_1 та зобов?язаний звільнити разом із членами сім?ї займане дане житлове приміщення. Витягом із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №10 знято з квартирного обліку та виключено з усіх списків потребуючих поліпшення житлових умов ОСОБА_1 . Актами про не проживання Івано-Франківської КЕЧ району від 24.02.2023 та від 28.08.2023 підтверджено, що Відповідачі більше року не проживають у квартирі АДРЕСА_2 . Згідно отриманої інформації, ОСОБА_1 та члени його сім?ї виїхали на територію російської федерації. Згідно листа військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 встановлено, що ОСОБА_1 та члени його сім?ї скористались правом на отримання постійного житла від Міністерства оборони України у 2002 році, а саме отримали постійну житлову площу (2-х кімнатну квартиру площею 31.7 кв. м.) за попереднім місцем проходження служби за адресою: АДРЕСА_3 , яку згодом приватизували та у 2010 році відчужили шляхом договору купівлі-продажу. Таким чином, у Відповідачів відсутні законні підстави для проживання у службовій квартирі по АДРЕСА_4 , площею 43,7 кв. м. Просив визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування службовою квартирою по АДРЕСА_1 , площею 43,7 кв. м. Виселети ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із службової квартири по АДРЕСА_1 , площею 43,7 кв. м.

Представники позивачів подали заяву, в якій просили справу розглядати без їх участі. Позовні вимоги підтримали.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з не відомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що на підставі ордеру від 09.06.2008 військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 виділено житлове приміщення для проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно довідки від 17.02.2020 №170 у вищевказаній квартирі зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 (а.с.22).

09.04.2008 надано ОСОБА_4 зобов?язання щодо звільнення наданого службового житла після закінчення терміну контракту і його не продовження (а.с.18).

Витягом із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №10 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку та виключено з усіх списків потребуючих поліпшення житлових умов (а.с.17).

Відповідно до листа Івано-Франківської КЕЧ району від 01.08.2023 року, полковник запасу ОСОБА_1 не проживає у службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . Даний військовослужбовець запасу розірвав трудові відносини з військовою частиною НОМЕР_1 та знятий з квартирного обліку, у зв`язку із непроходженням перереєстрації квартирних облікових справ, тому немає права утримувати службове приміщення (а.с.16).

Актами про не проживання Івано-Франківської КЕЧ району від 24.02.2023 та від 28.08.2023 підтверджено, що Відповідачі більше року не проживають у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.26,27).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири по АДРЕСА_1 є держава в особі Кабінету Міністрів України, орган уповноважений здійснювати управління майном Міністерство оборони України, форма власності державна (а.с.28).

Відповідно до п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ. Згідно до абз. 1 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Абз. 3 передбачено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Абз. 5 передбачено, що для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайм (найм) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081: військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями,що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними,за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину(чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця вданому або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках. У разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно до Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37, громадяни, вказані в рішенні про надання службового жилого приміщення, дають письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жилі приміщення належать на праві приватної власності).

Відповідно до ст.123 Житлового кодексу Української РСР, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76,79 - 83,85,90,частиною шостою статті 101,статтями 103 - 106цього Кодексу.

Згідно до ст. 124 Житлового кодексу Української РСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України «По затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» №1081 від 03.08.2006 року у разі переміщення по службі або звільнення військовослужбовців, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові жилі приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено Законодавством.

Згідно до ст. 107 Житлового кодексу Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Таким чином, відповідачі, не звільнивши службову квартиру, порушують житлові права інших військовослужбовців, які дійсно потребують житло.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази з врахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї не проживають у службовій квартирі та відповідно втратили користування службовим житлом та підлягають виселенню.

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути 18 168,00, 00 гривень понесеного судового збору, а саме по 6 056,00 гривень з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 280, 352-354 ЦПК України, Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

В И Р І Ш И В :

Позов Заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційної частина району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовою квартирою та їх виселення задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із службового житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частина району (вул.Національної Гвардії, 14Г, м.Івано-Франківськ, ) - по 6 056,00 грн. витрат по оплаті судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.04.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.