Провадження №2/523/1175/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

03 липня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому був збільшений до 37000 грн. У свою чергу відповідач зобов`язався повертати витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами відповідно до умов договору. Однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідача станом на 22 травня 2023 року існує заборгованість у розмірі 48576,10 грн, яка складається з: 38380,75 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10195,35 грн заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

11 вересня 2023 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 листопада 2023 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач не обґрунтував нараховану суму відсотків відповідно до умов кредитного договору, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписка є відображенням арифметичних розрахунків і не може бути правовою підставою для стягнення заборгованості, первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення суду не надані.

Відповідач стверджує, що доданий до позову Паспорт споживчого кредиту не підписував, кредитний ліміт йому був наданий 02 серпня 2018 року при цьому він також нічого не підписував. Позивач не надав докази укладення і отримання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта, і Тарифів, які у сукупності із Заявою складають договір про надання банківських послуг. Також позивач не довів, що саме такі Умови розумів відповідач, оскільки він їх не підписував.

Позивач не надав доказів зарахування кредитних коштів на карту.

Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається збільшення і зменшення кредитного ліміту, проте згоди на самостійну зміну кредиту відповідач не давав.

Позивач здійснював нарахування відсотків у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які розміщення на сайті, проте Витяг з Тарифів банку не можна вважати складовою договору, укладеного між сторонами, оскільки вони не підписані відповідачем та мають мінливий характер.

У відповіді на відзив від 15 грудня 2023 року представник позивача вказувала, що відповідач, підписавши заяву, підтвердив, що вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, саме в цих документах викладений зміст договору, така письмова форма договору відповідає законодавству України, будь-яких заперечень щодо оформлення договору зі сторони клієнта не було.

Крім того, позивач користувався кредитними коштами протягом 15 років, вносив платежі на погашення кредитної заборгованості, жодних нарікань щодо неправильного нарахування відсотків від нього не надходило, що свідчить про те, що він знав про розмір процентної ставки.

Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку є загальнодоступними.

Із розрахунку заборгованості та виписки за картковим рахунком, які є належними і допустимими доказами, вбачається рух коштів на рахунку, часткова сплата заборгованості, а також є доказом отримання відповідачем карти «Універсальна».

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою під час розрахунку у касах магазинів, через термінами, отримував готівку у банкоматах, та сплачував заборгованість, що свідчить про обізнаність з умовами кредитування.

При цьому, відповідач розрахунок заборгованості не спростовував, контррозрахунок не надавав.

Паспорт споживчого кредиту був підписаний стилусом на планшеті, що є власноручним цифровим підписом відповідача, який прирівнюється до власноручного підпису та має таку ж юридичну силу.

Банк правомірно змінював самостійно кредитний ліміт без попередження клієнта відповідно до п.п. 3.2, 3.3. Умов та правил надання банківських послуг,

Розрахунок заборонності є інформаційним документом по факту обробки операційного руху коштів, а банківська виписка має статус первинного документу, який фіксує факт операцій та є підставою для записів у бухгалтерських та податкових документах.

Також представник позивача навела приклад нарахування відсотків за відповідною ставкою з урахуванням коефіцієнта на тіло/прострочене тіло кредиту за період.

У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідач повторно вказував щодо порушення форми укладення договору між сторонами, вважаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору; вказував на неналежність та недопустимість доказів на підтвердження кредитної заборгованості, оскільки виписка по рахунку і розрахунок заборгованості не є бухгалтерськими документами; повторно заперечував проти нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки Тарифи банку, якими передбачено проценту ставку, не можуть бути складовою кредитного договору, виходячи із мінливості та відсутності його підпису на конкретних Тарифах, на цій же підставі відповідач заперечував право банка змінювати кредитний ліміт. Також вказував, що підпис проставлений на планшеті значно відрізняється від підпису при підписанні Анкети на отримання картки.

У зв`язку з цим відповідач подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

29 квітня 2024 року у свіоїх письмових пояснення представник позивача зазначила, що оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорта споживчого кредитування/Тарифи Банка, які 13 вересня 2021 року підписані ОСОБА_2 на електронному сенсорному пристрої (планшеті) банка, має статус електронного документа.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги на підставах, зазначених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні відповідач повідомив, що судову експертизу не зможе оплатити.

Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 24 грудня 2007 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів, які були надані відповідачу для ознайомлення у письмовому вигляді і є загальнодоступними та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Також 24 грудня 2007 року відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, чим підтвердив свою згоду із фінансовими умовами кредитування.

На підставі договору надання банківських послуг позивач відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано кредитну картку.

У подальшому на підставі п. п. 3.2, 3.3. договору, в яких ОСОБА_2 надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банка, розмір кредитного ліміту був збільшений банком до 37000 грн.

У свою чергу відповідач повинен був розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом.

13 вересня 2021 року ОСОБА_2 на електронному сенсорному пристрої (планшеті) банка, підписав Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорта споживчого кредитування/Тарифи Банка, що має статус електронного документа. Відповідач отримав карту Універсальна GOLD.

Відповідач активно користувався кредитною карткою та частково вносив платежі на погашення кредитного ліміту.

Відповідно до Умов та Правил у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань щодо повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом 22 травня 2023 року існує заборгованість у розмірі 48576,10 грн, яка складається з: 38380,75 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10195,35 грн заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом (за період жовтень2022 р по травень2023 р).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормами ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із наданої виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, розраховувався у магазинах, аптеках, оплачував комунальні платежі, частково погашав заборгованість за договором. Користуючись кредитними коштами, ОСОБА_2 були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо відсутності доказів про зарахування кредитних коштів та не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 48576,10 грн, підлягають задоволенню, так як відповідач погодившись з умовами договору не повернув фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, 01001), заборгованість за кредитним договором б/н від 24 грудня 2007 року в розмірі 48576,10 грн, та судовий збір у сумі 2684 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 01 травня 2024 року.