КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/11997/23

02 травня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Онишко Вікторії Михайлівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Семенюти О.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 08 червня 2022 року вона уклала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 .

Відносини між сторонам погіршилися і вони стали проживати окремо.

07 листопада 2023 року Бориспільський міськрайонний суд видав судовий наказ, яким стягнув з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, а саме до 02 квітня 2026 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 та її представник Онишко В. М. не надали жодного доказу на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 25 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Онишко В. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не взяв до увагу ту обставинну, що відповідач є молодою працездатною особою, матеріально забезпечений, інших неповнолітніх дітей у нього немає, непрацездатних батьків на утриманні також немає, його неповнолітній син проживає з позивачкою, яка і займається його вихованням, доказів протилежного відповідачем не надано.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року розгляд справи призначений у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2022 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Бориспільським ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), про що був складений відповідний актовий запис №382, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 8 червня 2022 року (а. с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2023 року (а. с.10).

07 листопада 2023 року Бориспільський міськрайонний суд видав судовий наказ, яким з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви, тобто з 24 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 12,13).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, а тому відповідно до відповідно до частини другої статті 84 СК України вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Положеннями статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Згідно з частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина проживає з матір`ю, позивачем у справі, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Тобто позивач довела, що вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, а останній, в свою чергу, не спростував спроможність надання позивачці такої допомоги.

Колегією суддів встановлено, що відповідач є молодою працездатною особою і матеріалами справи не спростовано факт спроможності останнім утримання дружині, яка проживає зі спільною дитиною якій не виповнилось три роки, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки висновок суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на нормах матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника податків, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З результатом розгляду апеляційної скарги здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - частина 4 статті 382 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до закону, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 073,60 грн. та апеляційної скарги в сумі 1 610,40 грн., а разом 2 684,00 грн. підлягають з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Онишко Вікторії Михайлівни задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 01 грудня 2023 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) у дохід держави судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: