КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/1004/20 Головуючий у 1 інстанції: Мальцев Д.О.
Провадження № 22-ц/824/7122/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Віталія Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК «112-ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна», про захист особистих немайнових прав та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» (далі - ТОВ «ТРК «112-ТВ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Україна» (далі - ТОВ «ТРК «Україна») про захист особистих немайнових прав та зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначили, що 12 грудня 2019 року МВС України під час прямої трансляції на загальнонаціональних телеканалах (в тому числі на телеканалі «112 Україна»), за присутності Президента України та Генерального прокурора України, провело терміновий брифінг журналістів, в ході якого службовими особами МВС України оприлюднено інформацію про причетність до вбивства журналіста ОСОБА_3 громадян: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також про причетність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року. Під час брифінгу були продемонстровані фотозображення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , названі їхні прізвища, імена, наведені біографічні дані кожного. Слайд з фото та прізвищами цих осіб супроводжений пояснювальними написами та коментарями службових осіб МВС України, які вказували на затриманих, як на виконавців злочинів. Серед іншого, продемонстрована підбірка слайдів містила такі написи: «Результати розслідування убивства ОСОБА_3 . Основні Виконавці», «Таким чином, ретельне відтворення подій вибуху автомобіля ОСОБА_3 , а також охоплення всього кола зв`язків, дав змогу чітко ідентифікувати виконавців злочину», «Встановлено також осіб, які здійснювали закладання вибухового пристрою».Згідно із записом публічного заходу, проведеного 12 грудня 2019 року, розповсюдженого ТОВ «ТРК «112-ТВ» та ТОВ ТРК «Україна», оприлюднення такої інформації супроводжувалось висловлюваннями високопосадовців МВС України та Національної поліції України, які переконливо стверджували про доведення вини у вбивстві ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і у замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Службовими особами МВС України ( ОСОБА_7 ) серед іншого було повідомлено таку недостовірну, негативну інформацію про позивачів: «Як підозрюваних у вчиненні цього замаху було встановлено сімейне подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_1 », «Таким чином, проведеними слідчо-розшуковими заходами і подальшим документуванням членів групи вдається чітко відокремити тих осіб, які об`єктивно підозрюються нами у виконанні вбивства ОСОБА_3 . Це: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і подружжя ОСОБА_13 ».Глядачу також були продемонстровані докази нібито причетності затриманих осіб до згаданих злочинів: зображення речових доказів, матеріали прослуховування розмов затриманих, цитувались висновки експертів тощо. Що за задумом посадовців МВС України мало б переконати стороннього глядача у правдивості тверджень МВС України. Відеозапис цього брифінгу був розміщений і розповсюджується дотепер МВС України з власної сторінки (каналу) у відеосервісі « YouTube ». Телевізійна відеотрансляція зазначеного вище брифінгу МВС України здійснювалась, у тому числі, ТОВ «ТРК «112-ТВ» на телеканалі «112 Україна». Повний відеозапис цієї події в подальшому розміщений і розповсюджується із сайту каналу.13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу «Свобода Слова Савіка Шустера », яке транслювалось ТРК «Україна» та запис якого розміщено і розповсюджується на каналі у відеосервісі « YouTube », оприлюднено недостовірну інформацію, аналогічну за змістом до розповсюдженої МВС України 12 грудня 2019 року. Продемонстровано фотозображення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Названо їхні прізвища, імена,по батькові, наведено біографічні дані кожного. Слайди з фото та прізвищами цих осіб супроводжено пояснювальними написами та усними закадровими коментарями, які вказували на затриманих, як на виконавців зазначених злочинів. Продемонстрована підбірка слайдів містила такі написи: «Таким чином, ретельне відтворення подій до та після вибуху автомобіля ОСОБА_3 , а також охоплення всього кола зв`язків, дав змогу чітко ідентифікувати виконавців злочину». Демонстрацію фото позивачів супроводжено усними закадровими коментарями: « Кілери використали саморобний вибуховий пристрій, майже ідентичний до того, яким вбили ОСОБА_3 », «Була сформована група з 6 людей, одного з яких вже немає в живих. Цей загін був радикально налаштований та готував терористичні акти в Києві та подальшу дестабілізацію».Під час обговорення вбивства ОСОБА_3 учасники ток-шоу, в тому числі Міністр МВС України ОСОБА_17 , неодноразово називали прізвищаОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб, причетних до вбивства ОСОБА_3 . Одночасно зазначено про причетність позивачів до замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області в 2018 році. Обґрунтовуючи причетність позивачів до вбивства журналіста ОСОБА_3 , Міністр МВС України ОСОБА_17 зазначив: «ОСОБА_23 и ОСОБА_24 изготовили мину, практически идентичную мине, которой был взорван ОСОБА_3 ». Титульна заставка відеозапису випуску телепередачі від 13 грудня 2019 року містить напис-питання, який анонсує зміст цієї передачі: «Хто вони, вбивці ОСОБА_3 », яким глядачу нав`язується хибна думка, що затримані особи, про яких йдеться в передачі, причетні до вбивства журналіста.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили:

- визнати недостовірною та такою, що порушує принцип презумпції невинуватості, порочить честь і гідність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , інформацію про причетність позивачів до вбивства ОСОБА_3 , замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року та виготовлення вибухових пристроїв, у тому числі, що містилась на слайдах з фото та прізвищами позивачів, демонстрація яких супроводжувалась написами: «Результати розслідування убивства ОСОБА_3 . Основні Виконавці», «Таким чином, ретельне відтворення подій до та після вибуху автомобіля ОСОБА_3 , а також охоплення всього кола зв`язків, дав змогу чітко ідентифікувати виконавців злочину», «Встановлено також осіб, які здійснювали закладання вибухового пристрою» та в заявах службових осіб МВС України, а саме: «Як підозрюваних у вчиненні цього замаху було встановлено сімейне подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_1 », «Таким чином, проведеними слідчо-розшуковими заходами і подальшим документуванням членів групи вдається чітко відокремити тих осіб, які об`єктивно підозрюються нами у виконанні вбивства ОСОБА_3 . Це: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і подружжя ОСОБА_13 », що була розповсюджена МВС України на брифінгу 12 грудня 2019 року;

- визнати недостовірною та такою, шо порушує принцип презумпції невинуватості, порочить честь і гідність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , інформацію про причетність позивачів до вбивства ОСОБА_3 , замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року та виготовлення вибухових пристроїв, у тому числі, та що містилася на слайдах з фото та прізвищами позивачів, які супроводжувалися написами: «Таким чином, ретельне відтворення подій до та після вибуху автомобіля ОСОБА_3, а також охоплення всього кола зв`язків, дає змогу чітко ідентифікувати виконавців злочину», а також у закадрових коментарях: «використали саморобний вибуховий пристрій, майже ідентичний до того, яким вбили ОСОБА_3 », «Була сформована група з 6 людей, одного з яких вже немає в живих. Цей загін радикально налаштований та готував терористичні акти в Києві та подальшу дестабілізацію, що супроводжували демонстрацію фото позивачів, та в заяві службової особи МВС України, а саме: «ОСОБА_23 и ОСОБА_24 изготовили мину, практически идентичную мине, на которой взорван ОСОБА_3», що була розповсюджена ТОВ ТРК «Україна» 13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу « Свобода Слова Савіка Шустера » на ТРК «Україна», запис якого розповсюджується на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відеосервісу « Youtube » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- визнати таким, що порушує немайнове право ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на викориcтання імені, оприлюднення прізвища, імені, по батькові позивачів, що здійснено службовими особами МВС України на брифінгу 12 грудня 2019 року, який транслювався ТОВ «ТРК «112-ТВ», розповсюджується МВС України в мережі Інтернет на відеосервісі «Youtube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 розповсюджується в мережі Інтернет на сайті каналу та на відеосервісі «Youtube», а також оприлюднення прізвища, імені, по батькові позивачів, здійснене ТОВ ТРК «Україна» 13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу « Свобода Слова Савіка Шустера » на ТРК «Україна», запис якого розповсюджується каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відеосервісу « Youtube » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

- визнати такою, що порушує інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як осіб, що зображені на фотографіях, демонстрацію (розповсюдження) їх фотографій, здійснену службовими особами МВС України на брифінгу 12 грудня 2019 року, який транслювався ТОВ «ТРК «112-ТВ», запис якого розповсюджується МВС України в мережі Інтернет на відеосервісі «Youtube» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 розповсюджується в мережі Інтернет на сайті каналу та на відеосервісі «Youtube», та також демонстрацію ТОВ ТРК «Україна» 13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу « Свобода Слова Савіка Шустера » на ТРК «Україна», запис якого розповсюджується на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відеосервісу « Youtube »;

- зобов`язати відповідачів протягом 10-ти днів з моменту набрання чинності рішенням суду спростувати інформацію у спосіб, в який вона була поширена, про причетність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до вбивства ОСОБА_3 , замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року та виготовлення вибухових пристроїв, розповсюджена службовими особами МВС на брифінгу 12 грудня 2019 року, який транслювався ТОВ «ТРК «112-ТВ», запис якого розповсюджується МВС України в мережі Інтернет на відеосервісі «Youtube» та ТОВ «ТРК «112-ТВ» в мережі Інтернет, також розповсюджену ТОВ ТРК «Україна» 13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу « Свобода Слова Савіка Шустера » на ТРК «Україна», запис якого розповсюджується на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відеосервісу « Youtube »;

- зобов`язати відповідачів негайно видалити всю інформацію (в тому числі фотозображення та прізвище, ім`я, по батькові, позивні позивачів) про причетність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до вбивства ОСОБА_3 , замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року та виготовлення вибухових пристроїв, яка була розповсюджена службовими особами МВС України на брифінгу 12 грудня 2019 року, який транслювався ТОВ «ТРК «112-ТВ», запис якого розповсюджується відповідачами в мережі Інтернет на відеосервісі «Youtube»; стягнути з відповідачів судові витрати, понесені позивачами.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.Зазначав, що відповідно до частини четвертої статті 296 ЦК України ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.Згідно із статтею 308 ЦК України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу. Водночас, в порушення наведених вище статей ЦК України імена позивачів оприлюднено як осіб, затриманих за вчинення злочинів, без чинного обвинувального вироку, а їхні фото - без їх дозволу. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) презумпція невинуватості забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що обвинувачена у вчиненні злочину особа, є винуватою ще до того, коли її вина була доведена відповідно до закону. При цьому позивачі не є підозрюваними або обвинуваченими у справі про вбивство ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не розглянув усі аргументи ОСОБА_1 , тому не можна стверджувати, що суд застосував стандарти, що відповідали процесуальним принципам, закріпленим у статтях 6, 10 Конвенції, та зазначив, що суд апеляційної інстанції має належним чином оцінити, чи у прямій трансляції на загальнонаціональних телеканалах (в тому числі і на телеканалі «112 Україна») поширена щодо ОСОБА_1 інформація, на яку вона посилалася у позовній заяві, порушує презумпцію невинуватості, чи є порушенням закону використання її імені та демонстрація її фото до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, чи є зроблені заяви МВС України розсудливими та обачливими, чи є вони очевидною заявою про винуватість ОСОБА_1 . Також, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції має також з`ясувати і викласти мотиви, чи порушено кримінальну справу за епізодами, які згадані на прес-конференції, чи були вручені ОСОБА_1 підозри у вчинені вказаних вище кримінальних правопорушень на час поширення відповідної інформації.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник МВС України просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання ОСОБА_2 , представники ТОВ ТОВ «ТРК «112-ТВ» і ТОВ ТРК «Україна» не з`явился, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 грудня 2019 року МВС України у прямій трансляції на загальнонаціональних телеканалах (в тому числі і на телеканалі «112 Україна»), за присутності Президента України та Генерального прокурора України, провело терміновий брифінг для журналістів, під час якого службові особи МВС України оприлюднили інформацію про причетність до вбивства журналіста ОСОБА_3 таких громадян: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також про причетність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області влітку 2018 року.

Було продемонстровано: фотозображення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Названо їх прізвища, ім`я, наведено біографічні дані кожного.

Слайд з фото та прізвищами цих осіб супроводжено пояснювальними написами та коментарями службових осіб МВС України, які вказували на затриманих, як на виконавців злочинів. Серед іншого, продемонстрована підбірка слайдів містила такі написи: «Результати розслідування убивства ОСОБА_3 . Основні Виконавці», «Таким чином, ретельне відтворення подій вибуху автомобіля ОСОБА_3 , а також охоплення всього кола зв`язків, дав змогу чітко ідентифікувати виконавців злочину», «Встановлено також осіб, які здійснювали закладання вибухового пристрою».

Згідно із записом публічного заходу, проведеного МВС України 12 грудня 2019 року, розповсюдженого ТОВ «ТРК «112-ТВ» та ТОВ ТРК «Україна», оприлюднення такої інформації супроводжувалось висловлюваннями високопосадовців МВС України та Національної поліції, які стверджували про доведення вини у вбивстві ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і у замаху на вбивство бізнесмена в Івано-Франківській області- ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Службовими особами МВС України ( ОСОБА_7 ), серед іншого, повідомлено таку інформацію про позивачів: «Як підозрюваних у вчинені цього замаху було встановлено сімейне подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_1 », «Таким чином, проведеними слідчо-розшуковими заходами і подальшим документуванням членів групи вдається чітко відокремити тих осіб, які об`єктивно підозрюються нами у виконанні вбивства ОСОБА_3 . Це: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і подружжя ОСОБА_13 ».

Телевізійна відеотрансляція зазначеного вище брифінгу МВС України здійснювалась, зокрема, ТОВ «ТРК «112-ТВ» на телеканалі «112 Україна».

13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу «Свобода Слова Савіка Шустера », яке транслювалось ТРК «Україна», оприлюднено інформацію, аналогічну за змістом до розповсюдженої МВС України на брифінгу 12 грудня 2019 року. Продемонстровано фотозображення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Названо їх прізвища, імена, по батькові, наведено біографічні дані кожного.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до МВС України, ТОВ «ТРК «112-ТВ», ТОВ «ТРК «Україна» про захист особистих немайнових прав та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку позивачі просять визнати недостовірною та спростувати, взята з контексту конференції, в оспорюваній інформації не йдеться та не стверджується винуватість позивачів у вчиненні кримінальних правопорушень, тому відповідач і не порушив принцип презумпції невинуватості, вказана інформація поширена в рамках відповіді представників МВС України на запитання представників засобів масової інформації.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції в частині, яка передана апеляційному суду на новий розгляд Верховним Судом.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Відповідно до статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (статті 297 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основположних свобод (далі - Конвенція) особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінально-процесуальний, однак його дія виходить за межі лише кримінального процесу.

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України) (рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях ЄСПЛ (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Справа Лінгенса, рішення від 08 липня 1986 року).

У пункті 75 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» зазначено, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (рішення ЄСПЛ від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02) пункт 42; рішення ЄСПЛ від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03) пункт 48).

Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 484/2781/19-ц (провадження № 61-13499св20)).

Вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (рішення ЄСПЛ від 03 жовтня 2002 року у справах «Бемер проти Німеччини», пункти 54, 56; від 27 лютого 2007 року «Нештяк проти Словаччини» пункти 88-89).

Вирішуючи питання про порушення права на презумпцію невинуватості необхідно брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 2000 року у справі «Дактарас проти Литви»).

У рішенні від 21 вересня 2006 року у справі «Грабчук проти України» ЄСПЛ зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною (див. Daktaras v. Lithuania, заява N 42095/98, пункт 41, A.L. v. Germany, заява N 72758/01, пункт 31). Питання, чи порушує твердження посадової особи принцип презумпції невинуватості, має бути з`ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене.

Суд повторює усталений принцип своєї практики, що пункт 2 статті 6 Конвенції забороняє посадовим особам оголошувати особу винною до винесення їй вироку судом. Посадові особи можуть інформувати громадськість про розслідування у кримінальних справах, наприклад, розкриваючи інформацію про вручення повідомлень про підозру, затримання та зізнання, якщо вони роблять це розсудливо та обачно. Вибір слів є важливим (див. рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2016 року у справі «Турьєв проти Росії» (Turyev v. Russia), заява № 20758/04, пункт 19, рішення від 02 жовтня 2018 року у справі «Криволапов проти України»).

У пунктах 230-232 рішення ЄСПЛ від 04 липня 2019 року у справі «Корбан проти України» суд наголосив, що посадові особи повинні повідомляти громадськість про кримінальні розслідування шляхом, наприклад, інформування про підозри, затримання та зізнання, якщо вони роблять це обережно. Має значення обране ними формулювання.

У пункті 83 рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року у справі «Шагін проти України» наголошено на тому, що пункт 2 статті 6 Конвенції не може завадити відповідним органам інформувати громадськість про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції. Однак він зобов`язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості.

У рішенні ЄСПЛ від 11 жовтня 2016 року у справі «Турьєв проти Росії» суд установив порушення пункту 2 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням принципу презумпції невинуватості, яка виразилася у заявах прокурора в ЗМІ про винуватість ОСОБА_22 до винесення вироку у його кримінальній справі. Також ЄСПЛ дійшов висновку про те, що слова прокурора, які виходять від влади, особливо переконливі в очах громадськості. Відверті коментарі прокурора були чіткою заявою про винуватість заявника, яке, по-перше закликало громадськість повірити у його винуватість, і по-друге, передувало оцінці фактів компетентним судовим органам. Таким чином, мало місце порушення пункту 2 статті 6 Конвенції.

У контексті презумпції невинуватості особи, у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 760/20787/18, провадження № 61-11241св19, Верховний Суд зазначив, що наявність суспільного інтересу не виключає необхідності дотримання положення частини четвертої статті 296 ЦК України, адже цивільним законодавством встановлено заборону на не поширення інформації про кримінальні провадження, яка може бути предметом суспільного інтересу, а саме на використання імені обвинуваченої особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно неї при поширенні цієї інформації. Більше того, частиною сьомою статті 296 ЦК України передбачено можливість використання початкової літери прізвища фізичної особи у засобах масової інформації, літературних творах, і це не є порушенням її права.

У постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі 757/30830/18-ц, провадження № 61-9089св22 зазначено, що частиною четвертою статті 296 ЦК України встановлено пряму заборону на використання (обнародування) імені фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення до набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 272 ЦК України фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав, а згідно із частиною третьою статті 273 цього Кодексу діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Наведені положення законодавства виконують функцію утримання балансу між необхідністю здійснення розслідування кримінальних проваджень з метою забезпечення захисту суспільних інтересів та недопущенням нанесення шкоди репутації підозрюваної чи обвинуваченої особи, яку буде важко відновити у разі закриття кримінального провадження або ухвалення виправдувального вироку суду з підстав, передбачених КПК України.

Обґрунтовуючи позов, позивачі, зокрема і ОСОБА_1 , посилалася на те, що під час поширення інформації, яку вони вважають недостовірною і такою, що порушує принцип невинуватості, демонструвалися докази, нібито причетності затриманих осіб до згаданих злочинів,що вказувало на затриманих як на осіб, причетних до вбивства ОСОБА_3 . Під час обговорення учасниками ток-шоу вбивства ОСОБА_3 , в тому числі Міністром МВС України ОСОБА_17 неодноразово було назване прізвище ОСОБА_1 , як особи причетної до вбивства ОСОБА_3 . Титульна заставка відеозапису телепередачі від 13 грудня 2019 року містить напис-питання, яке є анонсом такої передачі - «Хто вони, вбивці ОСОБА_3 ». Як на одну з підстав позову ОСОБА_1 посилалася на те, що без її дозволу 12 грудня 2019 року МВС України в прямій трансляції на загальнонаціональних каналах (в тому числі на телеканалі «112 Україна») продемонстровано, зокрема, її фотозображення, слайд з фото та прізвищем супроводжено пояснювальними написами та коментарями службових осіб МВС України, які вказували на затриманих, як на виконавців злочинів. 13 грудня 2019 року під час соціально-політичного ток-шоу «Свобода Слова Савіка Шустера », яке транслювалось ТРК «Україна», оприлюднено інформацію, аналогічну за змістом до розповсюдженої МВС України 12 грудня 2019 року, також було продемонстровано фотозображення заявниці.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ніщо не може завадити відповідним органам надавати інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак він зобов`язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа Альне Де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року). Тому при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені, й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (справа «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Як вбачається з матеріалів справи, інформація, яку просили спростувати позивачі, в тому числі і ОСОБА_1 , була доведена в ході брифінгу для журналістів МВС України за присутності Президента України та Генерального прокурора України, з приводу результатів розслідування по факту вбивства журналіста ОСОБА_3 , під час якого службові особи МВС України повідомили про поточні результати досудового розслідування та відповідали на запитання представників засобів масової інформації, під час кого було наведено дані щодо особи позивачів, зокрема, і ОСОБА_1 .

При цьому справа про вбивство журналіста ОСОБА_3 мала значний суспільний резонанс. Телевізійна відеотрансляція зазначеного вище брифінгу МВС України здійснювалась, в тому числі, ТОВ «ТРК «112-ТВ» на телеканалі «112 Україна».

У доведеній службовими особами МВС України інформації йшлося лише про проміжні результати розслідування, з наведенням про конкретні факти з демонстрацією доказів, проте, не стверджувалося про винуватість позивачів, в тому числі і ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, тобто, по суті мало місце інформування службовими особами МВС України про хід досудового розслідування.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку, що оспорюваною інформацією порушено принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобам масової інформації», п. 4 Положення про МВС України, інформування органів державної влади, громадськості та засобів масової інформації про результати своєї діяльності є не правом, а обов`язком МВС України, як органу державної влади.

Інформація повідомлена 12 грудня 2019 року на брифінгу є правовою інформацією та ґрунтується виключно на відомостях з кримінального провадження № 0001206. Дозвіл на розповсюдження озвученої на брифінгу інформації відповідно до вимоги ст. 222 КПК України було надано органами досудового розслідування, що підтверджується листом ГСУ НП від 22 січня 2020 року №222324/2/1-2020.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про інформацію» суб`єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною.

Відтак проведення МВС України 12 грудня 2019 року брифінгу відбулось в рамках звітування керівників правоохоронних органів про деякі аспекти розслідування резонансного вбивства журналіста ОСОБА_3 , на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та Законами України, з метою інформування громадськості про резонансну кримінальну справу. Інформування службовими особами МВС України про хід досудового розслідування кримінального провадження, причетність до якого позивачів, в тому числі і ОСОБА_1 , не суперечить вимогам законодавства України.

Частиною четвертою статті 296 ЦК України встановлено, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

ЄСПЛ у рішенні від 07 лютого 2012 року у справі «VonHannover v. Germany», заяви № 40660/08, 60641/08, зазначив, що зображення особи є одним із головних атрибутів її особистості, оскільки воно розкриває унікальні характеристики особи і відрізняє особу з-поміж інших. Право на захист свого зображення є одним із головних складових особистого розвитку, яке передбачає, передусім, право особи контролювати використання цього зображення, зокрема і не дозволяти його опублікувати. При встановленні балансу між захистом приватного життя та свободою вираження поглядів ЄСПЛ наголошує на необхідності враховувати, по-перше, внесок, зроблений фотографією або статтею до обговорення, що має загальний інтерес. Визначення того, що є предметом загального інтересу, залежатиме від обставин справи. Зокрема Суд визнавав існування такого інтересу не лише в публікаціях стосовно політичних питань чи злочинності, але також коли воно стосувалося спорту або відомих митців.

З матеріалів справи вбачається, під час доведення інформації щодо розслідування резонансного вбивства журналіста ОСОБА_3 , було обнародуване ім`я позивачки ОСОБА_1 та її фото.

Такі дії не відповідають вимогам вказаних норм та порушують правила поширення конфіденційної інформації, яка містить особисті дані особи.

Разом з тим, обнародування імені та фото ОСОБА_1 не може бути підставою для застосування таких наслідків, як визнання недостовірною та спростування поширеної інформації, що застосовується у разі поширення недостовірної інформації про факти.

Вчинення таких дій як обнародування імені та фото без належних правових підстав передбачає інший вид цивільно-правової відповідальності та спосіб захисту.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист особистих немайнових прав та зобов`язання вчинити певні дії.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Віталія Володимировича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 рокув частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.