Провадження № 2/591/1844/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Ніколаєнко О.О., за участю секретаря судового засідання - Полякової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/11738/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, примусове зняття з реєстрації, позбавлення права частки на квартиру ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом та, уточнивши, свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться у спільній сумісній власності, у кожного 1/1 частки та належить ОСОБА_1 , колишньому чоловіку ОСОБА_2 , та спільному сину ОСОБА_4 , сину ОСОБА_3 . Колишній чоловік не проживає у квартирі з 2005 року . В листопаді 2011 року він був засуджений у російській федерації терміном на 7 років позбавлення волі. В утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг, відповідач участі не приймає, чим завдає матеріальних збитків. Посилаючи на ст.319 ЦК України, ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою : АДРЕСА_1 , та примусово зняти його з реєстраційного обліку в квартирі; позбавити ОСОБА_2 1/1 частки на квартиру, яка знаходиться у спільній сумісній власності за адресою : АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві просить слухати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив у встановлений судом строк не подано.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило пояснення на позов у встановлений судом строк не подано.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою суду від 15.01.20234 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.02.2024 . Ухвалою суду від 22.03.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 30.12.2005 року, виданим виконавчим комітетом Сумської міської ради ОСОБА_5 , та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.14-17).

Згідно свідоцтва серія НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 21 грудня 2018 року (а.с.13).

Згідно довідки від 17.05.2012 ОСОБА_2 , засуджений 09.11.2011 Ногинським р/с Московської області за ст.111ч.4 УК РФ до 7 років позбавлення волі в виправній колонії. Покарання відбуває з 05.03.2012 року (а.с.18,20).

Відповідно до довідки Управління ЦНАП в м.Суми Сумської міської ради від 20.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.33).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи положення наведеної норми, передбачено припинення право особи на частку у спільному майні за умови наявності у сукупності усіх умов, визначених частиною 1 статті 365 ЦПК України та внесення позивачем вартості частки, що припиняється, на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що частка відповідач володіє спірною квартирою на праві спільної сумісної власності. Його частка у квартирі не виділена. Відповідач є одним із чотирьої співвласників, відтак, навіть у випадку виділення частки відповідача, вона не буде незначною. Суду не надано доказів що частка відповідача не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування спірною квартирою є неможливим. Крім того, позивачем не виконано умови, передбачені ч. 2 ст. 365 ЦК не внесено попередньо вартість частки, яку вона просить припинити, на депозитний рахунок суду.

Таким чином, позивачкою не доведено передбачених законом умов для припинення права власності відповідачки на частку у спільній квартирі.

Вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить із того, що відповідач не втратив право власності на вказану квартиру в силу вимог статей 319, 321 ЦК України.

Доказів, які б свідчили про наявність підстав для припинення права власності відповідача на належну йому частку в спірній квартирі не надано і судом таких доказів не здобуто. Доводи позивача про те, що відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі, на даний час знаходяться за межами України і не має змоги приїхати аби знятися з реєстраційного обліку не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки спірна квартира є спільною частковою власністю у тому числі відповідача.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є співвласником кв. АДРЕСА_2 . Право користування квартирою є похідним від права власності, відтак та обставина, що відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі, не впливає на обсяг його права користування квартирою.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є співвласником приміщення, він не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Зважаючи на наведене, в задоволені позову необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд зазначає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними вимогами від вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у задоволенні якої судом було відмовлено.

У зв`язку з відмовою позивачу у позові питання відшкодування судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265,280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, примусове зняття з реєстрації, позбавлення права частки на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач : ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа : ОСОБА_3 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа : ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений 22.04.2024 .

Суддя О.О. Ніколаєнко