Справа № 694/545/24
провадження № 2/694/225/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.05.2024 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» ( , юридична адреса: поштовий індекс 03150, Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100), представник позивача: адвокат Мужик Назар Тарасович - Адвокатське об`єднання «Юридична компанія «Аксіліум» ( адреса: 01054, Київ, вул.Хмельницького Богдана (Шевченківський р-н), будинок 58А кв.78, ОФІС 3, засоби зв`язку: тел.НОМЕР_2, e-mail: ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку, адреса електронної пошти невідомі) про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 630773024 від 03 вересня 2023 року у розмірі 310684,12 грн., а також судові витрати у виді судового збору в сумі 4660,26 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачкою умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів.

Відповідачка надала відзив, у якому вказала, що кредит дійсно отримувала, але постійно його погашала, до війни взагалі прострочення не допускала. З розрахунком заборгованості ознайомлена, але з ним категорично не погоджується. Банк самостійно на власний розсуд без її згоди збільшував їй кредитний ліміт. Вона зверталася до банківської установи та просила їй не збільшувати та не встановлювати кредитний ліміт, але банк повідомив, що відбувається автоматично, і вони нічого вдіяти не можуть. Факт встановлення на її картку кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн. на який вона погодилася і підписала договір. На кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн., як зазначено у виписці позивача, вона ніколи не погоджувалася на це та про це з банком не домовлялася. Кошти у межах такого ліміту не використовувала і звідки така заборгованість взялася - не розумє. З розрахунку позивача також це незрозуміло.

Позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки позивачем не надано суду жодних пояснень та розрахунків за яких умов позивач сформував зазначену в позові суму заборгованості. Їй незрозуміло, що входить у суму заборгованості, позивач, на її думку, не розмежовує основну заборгованість, відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

Також зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки згідно з умовами кредитного договору строк кредитування складав 12 місяців з можливістю пролонгації за умови дотримання позичальником умов договору. Унаслідок порушення відповідачкою умов договору, кредитний договір не було пролонговано, строк звернення позивача з даним позовом сплинув 02.11.2021, у той час як позивач звернувся з позовною заявою до суду лише 06.03.2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

З виписки з особового рахунку відповідачки та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом до лютого 2022року.

Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження збільшення (встановлення) кредитного ліміту за картковим рахунком відповідачки до 200 000 грн. про стягнення яких просить позивач.

Заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої позичальником суми кредитних коштів. Отже пред`явлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту (31068,12 грн. перевищує кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки (5000,00 грн.), та в межах якого відповідачка мала право та можливість використовувати кредитні кошти. Доказів несанкціонованого перевищення відповідачем ліміту кредитування позивач до суду не надав. Належних та достатніх доказів збільшення розміру кредитного ліміту до 200 000 грн. позивач також не надав.

Разом з тим , встановлення кредитного ліміту - 5000 грн. є доведеним та підтвердженими наданими позивачем сукупністю доказів у вигляді виписки по рахунку, розрахунку заборгованості, оферти, паспорту споживчого кредиту, які суд має взяти до уваги. За відсутності після лютого 2022 року видаткових операцій за рахунком заборгованість за тілом кредитом збільшуватися не могла.

Після початку війни у лютому 2022 році вона більше кредитом не користувалася та вимагала від позивача припинити кредитування її рахунку, наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідачка здійснювала видаткові операції за рахунком (знімала кошти у банкоматі, розраховувалася у торгівельних мережах, здійснювала перекази на інші карткові рахунки) після 02.2022. Отже, починаючи з цієї дати збільшення заборгованості за кредитним лімітом відповідачки здійснювалося не за рахунок прямого кредитування рахунку відповідачки, а за рахунок збільшення заборгованості позивачем (банком) шляхом збільшення від`ємного залишку за кредитом за рахунок нарахованих позивачем та самостійно списаних ним за рахунок кредитного ліміту процентів за користування кредитними коштами. Тобто позивач фактично штучно збільшував кредитну заборгованість відповідачки за рахунок нарахованих процентів у попередніх періодах. А заборгованість за тілом кредиту, яку позивач пред`явив до стягнення, складається не тільки з коштів, які безпосередньо відповідачка отримала у кредит шляхом витрачання коштів у межах встановленого їй кредитного ліміту, а й за рахунок самостійного збільшення заборгованості за кредитом позивачем шляхом погашення процентів за користування кредитом за рахунок кредитних коштів. Цим позивач самостійно на власний розсуд допустив штучне збільшення заборгованості за кредитом поза межами кредитного ліміту, встановленого на картковий рахунок відповідачки (позичальниці).

Крім того, відповідачка надала заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначила, що строк позовної давності сплинув ще 02.11.2021, проте з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду лише 05.03.2024. Отже, позовна заява від 05.03.2024 була подана ще й з порушенням строку позовної давності, а відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився та надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що 03.09.2023 року ОСОБА_1 уклала з АТ Альфа Банк угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630773024.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «АльфаБанк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «АльфаБанк» на АТ «СенсБанк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 17.07.2023 року: загальна сума заборгованості становить 310 684,12 грн.

Релевантні джерела права

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2023 року у справі № 902/560/20 вказано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статями 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц зазначено, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Оцінка доказів та аргументів сторін

Суд зазначає, що в якості підстави позову представник АТ «Сенс Банк» у позовній заяві посилається на укладення між сторонами 03 вересня 2023 року кредитного договору № 630773024. У позовних вимогах представник банку також просить стягнути конкретно визначену заборгованість саме за кредитним договором № 630773024.

Разом з тим, у відзиві відповідачкою взагалі не зазначено який саме кредитний договір було укладено з позивачем.

Суд звертає увагу на те, що представник позивача не додав до позовної заяви жодного доказу, який би підтверджував факт укладення сторонами кредитного договору від 03 вересня 2023 року № 630773024. Жоден із наданих позивачем документів (окрім позовної заяви та досудової вимоги, які створені виключно представниками банку) не містить посилань чи підтверджень укладення між сторонами договору № 630773024.

Анкета-заява, яка датована 02.11.2017, додаток до договору про комплексне банківське обслуговування, довідка про умови кредитування та заява на відкриття поточних рахунків також не містять будь-яких посилань на номер договору 630773024. У договорі добровільного страхування від нещасних випадків № 227.630773024.111 міститься комбінація вищевказаних цифр 630773024, проте вона є лише частиною номеру договору страхування, в той час як сам договір страхування не містить жодних умов чи елементів кредитного договору.

Зі змісту статей 12, 13 ЦПК України вбачається, що під час розгляду цивільних справ в порядку позовного провадження суд обмежений підставами та предметом позовних вимог, про які позивач заявив самостійно. Суд не може з власної ініціативи змінювати підстави та/або предмет позову.

В даному випадку представник позивача і у підставах, і у предметі позову послався на факт укладення між сторонами кредитного договору № 630773024, проте не надав жодного доказу укладення такого договору. Суд враховує, що відповідачка могла отримати грошові кошти від банку з інших підстав, які не пов`язані з укладенням між сторонами кредитного договору № 630773024. Разом з тим, такий факт не може бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку суд з власної ініціативи вийде одночасно за межі предмету та підстав позову.

Крім того суд не бере до уваги відзив відповідачки так, як у ньому наведені аргументи, які не стосуються саме кредитного договору №630773024 укладеного 03.09.2023 року

З урахуванням вищенаведених обставин, належить відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630773024 у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Стосовно заяви відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає, що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача. В даному випадку немає підстав для задоволення позовних вимог, а тому позовна давність судом не застосовується.

Розподіл судових витрат

Судовий збір у розмірі 4 660,26 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» ( , юридична адреса: поштовий індекс 03150, Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100), представник позивача: адвокат Мужик Назар Тарасович - Адвокатське об`єднання «Юридична компанія «Аксіліум» ( адреса: 01054, Київ, вул.Хмельницького Богдана (Шевченківський р-н), будинок 58А кв.78, ОФІС 3, засоби зв`язку: тел.НОМЕР_2, e-mail: ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку, адреса електронної пошти невідомі) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630773024 від 03.09.2023 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І.Сакун