Справа № 953/7400/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Муратової С.О.,
за участю секретаря Драгана О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -
встановив:
16.08.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 11.07.2019 відділом реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №184.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, зокрема, що 11.07.2019 відділом реєстрації актів цивільного стану по Харківському району м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено актовий запис за номером №184 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя з відповідачем не склалось. Наслідком цього стала поспішність вступу у шлюб, внаслідок чого вони не надали необхідної оцінки різноманітності їх поглядів, інтересів, характерів. Поступово відчуття та відносини, які їх пов`язували були втрачені. Шлюбно-сімейні відносини між ними повністю припинені з початку березня 2023 року. Спільно вони не проживають та спільного господарства не ведуть.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 12).
06.10.2023 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якій він зазначив, зокрема, що з позовної заяви вбачається, що позивач простить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 11.07.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №184. В своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що сімейні стосунки між ними повністю припинені, що не відповідає дійсності. Так, станом на 06.10.2023 вони проживають разом за однією адресою, ведуть спільне господарство та спільно виховують їх доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також позивачка в своєму позові повідомляє суду, що їх спільна дочка має залишатися проживати разом з нею, що не відповідає інтересам дитини. Жодних спорів між ними, щодо проживання їх спільної дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в них немає. Просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. 17-19).
В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 15.04.2024 до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій вона зазначає, що зі своїм чоловіком вона проживає окремо, більше того з 23.02.2024 він разом з їх донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переїхав жити в АДРЕСА_3 . Вона не заперечувала проти їх переїзду, а також не проти того, що він залишається проживати разом з донькою. Батько дитини влаштував їх доньку до дитячого садочка №570 Подільського району, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який вона і відвідує. Її це цілком влаштовує. В свою чергу, вона залишилася проживати в АДРЕСА_5 разом з сином від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Враховуючи викладене, просить вказати в рішенні суду, що їх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з батьком. Просить судове засідання провести без її участі, на задоволенні позову наполягає (а.с. 48).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 11.04.2024 на електрону адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що факти, викладені у позовній заяві він визнає частково. Так дійсно, з 23.02.2024 вони з дружиною проживають окремо. З цієї ж дати він проживає разом з дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_6 . Його дружина ОСОБА_1 залишилася проживати в м. Харкові разом з її сином від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько даної дитина позбавлений батьківських прав рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2020, справа № 639/2064/20, провадження № 2/639/1046/20. В м. Києві ним влаштовано дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дитячого садочка № 570 Подільського району, який вона і відвідує на теперішній час. Згідно довідки від 23.02.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . Згідно довідки від 23.02.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . Зважаючи на вищевикладене, він не заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , водночас просить врахувати в рішенні суду той факт, що їх спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу фактично залишається проживати разом з батьком. Просить розглянути дану справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів (а.с. 41-43).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.07.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований 11.07.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений актовий запис №184 (а.с. 3).
Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має.
Позивач у позові, відповідач у зазначеній вище заяві зазначають про їх окреме проживання з 23.02.2024. За час знаходження справи в суді сторони не примирилися, кожний, як слідує з наданих ними письмових пояснень, на теперішній час наполягає на розірванні шлюбу.
За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Таким чином, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, надавши мотивовану оцінку аргументів, наведених учасниками справи, норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.Саме таку назву позовних вимог містила й позовна заява про розірвання шлюбу.
Щодо посилань сторін на визначення в рішенні суду місця проживання дитини, суд вважає необхідним зазначити наступне.
З письмових пояснень позивача та відповідача слідує, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після припинення шлюбних стосунків між сторонами залишилася проживати з відповідачем. Спору між позивачем та відповідачем стосовно місця проживання доньки немає. За згодою сторін донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає із ОСОБА_2 , що не є визначенням місця проживання дітей та не позбавляє сторони звернутися в подальшому до суду з відповідною позовною заявою в разі виникнення спору.
У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.
Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Позовних вимог про визначення місця проживання дитини позовна заява не містить.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 14, 24, 56, 110, 112 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 11.07.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що зроблений актовий запис №184.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя С.О. Муратова