УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Давидова А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні міського суду матеріали за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі №766/12624/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, у якій просив відносити втрачене судове провадження №766/12624/18 та поновити розгляд справи за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви вказав, що 17.01.2022 р. ним до Херсонського апеляційного суду було подано заяву про перегляд справи №766/12624/18 за нововиявленими обставинами. Херсонським апеляційним судом було відкрито провадження за його заявою та витребувано справу з Херсонського міського суду Херсонської області, однак, внаслідок початку бойових дій, подальший розгляд справи не відбувався. 27.07.2023 р. ним подано заяву про поновлення розгляду справи. Херсонським апеляційним судом йому надіслано листа від 19.01.2024 р. про те, що справа вважається втраченою.

Відповідно до протоколу розподілу від 30.01.2024 р. вищевказані матеріали передані судді Ус О.В.

Ухвалою від 05.02.2024 р. відкрите провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження та призначено судовий розгляд; запропоновано учасникам судового процесу до початку судового розгляду справи подати всі наявні у них документи, відповідно до яких можна відновити втрачене судове провадження; витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області усю інформацію, що міститься по справі №766/12624/18, в тому числі у автоматизованій системі документообігу суду щодо стадій розгляду справи, ухвалення процесуальних рішень та усіх процесуальних рішень, що є за вказаною справою; наявні архівні звукозаписи судових засідань по справі.

15.02.2024 р. на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2024 р. Херсонським міським судом Херсонської області надані документи, виготовлені з автоматизованої системи документообігу суду.

12.04.2024 р. заявником ОСОБА_1 через канцелярію суду надано копії матеріалів справи, які збереглися у нього.

В судове засідання сторони не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви за суттю.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 25.01.2022 р. цивільна справа № 766/12624/18 на 267 арк. направлена до Херсонського апеляційного суду.

За ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даного питання враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи, встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України, обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

В ході розгляду питання щодо відновлення втраченого судового провадження з`ясовано, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувала цивільна справа №766/12624/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про захист прав споживачів.

Суд приймає до уваги документи, що зберіглися в автоматизованій системі документообігу суду Комп`ютерній програмі "Д-3" (арк. справи 16-70) та наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень (арк. справи 102-139).

Крім того, судом приймаються до уваги документи, які збереглися та надані заявником ОСОБА_1 (арк. справи 80-98).

Оскільки незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина ухвали про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі, оскільки наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 2-2062/11 (провадження №61-23154св18),від 05грудня 2018року у справі №2-879/10 (провадження № 61-6618св18).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити зміст судового рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/12624/18, яким закінчено провадження у справі, постанову Херсонського апеляційного суду від 15.01.2019 р., постанову Верховного Суду від 05.06.2019 р. навівши у резолютивній частині даної ухвали повні тексти рішення та постанов, наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На підставі викладеного, суд вважає можливим частково відновити втрачене провадження.

Ухвала в повному обсязі складена 22 квітня 2024 року.

Керуючись статтями 4, 260, 493-494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

І. Частково відновити втрачене судове провадження - цивільну справу №766/12624/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про захист прав споживачів, в частині Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року, Постанови Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, Постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року, копій інших документів, що розпечатані з автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень, документів, що зберіглися у позивача ОСОБА_1 .

ІІ. Вважати встановленим зміст рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року по справі № 766/12624/18:

«Справа № 766/12624/18

н/п 2/766/7486/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що в період 2017-2018 роках він пересилав значну кількість поштових відправлень до різних країн світу через ПАТ «Укрпошта». За пересилання поштових відправлень позивач проводив оплату послуг ПАТ «Укрпошта» відповідно до діючих тарифів, що підтверджується виданими касовими чеками.

У численних випадках, поштові відправлення було доставлено отримувачам значно довше, ніж у строки, які вказано на сайті ПАТ «Укрпошта», а деякі поштові відправлення було втрачено та отримувачам не доставлено.

Для розшуку поштових відправлень, які не було доставлено отримувачам, позивач звертався до ПАТ «Укрпошта» з відповідними зверненнями..

Вважає, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», за кожний день прострочення доставки відправлення йому повинна бути виплачена пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи.

Крім того, ПАТ «Укрпоштою за втрачене поштове відправлення КА1А позивачу взагалі не виплачено, хоча кінцевим строком виплати є 04.04.2018 р.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню за несвоєчасне доставлення 49-ти поштових відправлень в розмірі 12208 грн. 44 коп., відшкодування за втрачене поштове пересилання КА1А в розмірі 1235 грн. 93 коп.; грошову суму за прострочення виплати відшкодувань в розмірі 171 грн. 37 коп.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.07.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача надано заперечення, в яких останні пояснили, строки доставки не є нормативними та ніяким нормативним документом не закріплені, а є лише рекомендованими, тому відповідальність ПАТ «Укрпошта» за їх не несе. Також вказали, що відповідальність операторів перед користувачами наступає лише за несвоєчасну доставку внутрішніх реєстрованих поштових відправлень. Крім того вказали, що не має відомостей, щодо втраченого відправлення на яке посилається позивач, тому відсутні підстави для відшкодування за його втрати. Просили суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач в період 2017-2018 роках неодноразово пересилав поштові відправлення до різних країн світу через оператора ПАТ «Укрпошта». За пересилання поштових відправлень позивач проводив оплату послуг ПАТ «Укрпошта» відповідно до діючих тарифів, що підтверджується виданими касовими чеками.

З наданого позивачем до позовної заяви додатку вбачається, що у 47 випадках, поштові відправлення було доставлено отримувачам з перевищенням «контрольного строку», який вказано на сайті ПАТ «Укрпошта».

Крім того, у 4 випадках із відправленнями: RA730664060UA, RА730734931UA, RA73078816UA, RА73078863UA відправлення були втрачені та за них сплачено відшкодування. За втрачене поштове відправлення RА730811117UА відшкодування йому станом на розгляд справи у суді не виплачено.

Сторонами вищевказані факти не заперечуються.

Так, відповідачем вказано, а матеріалами справи не спростовано, що «контрольні строки» і відповідно їх прострочення, наведених у додатку 1 до позову не є нормативними, оскільки вони не затверджені жодним нормативним актом і не є обов`язковими для відповідача. Таким чином, суд вважає, що використання позивачем «Середніх фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн способом авіа», розміщені на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта» не є підставою для притягнення відповідача до відповідальності як оператора поштового зв`язку.

Крім того, на думку суду, посилання позивача в обґрунтування позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 12208,44 грн. за несвоєчасну доставку поштових відправлень на ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів», яка встановлює, що у разі коли виконавець прострочує надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством, суперечить ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», яка встановлює матеріальну відповідальність операторів перед користувачами лише за несвоєчасну доставку внутрішніх реєстрованих поштових відправлень у виді штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку.

Таким чином. суд вважає, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, ПАТ «Укрпошта» як український національний поштовий оператор здійснює свою діяльність відповідно до національного законодавства України та Всесвітньої поштової конвенції, яка ратифікована Україною.

Згідно зі ст.19 Всесвітньої поштової конвенції, кожен поштовий оператор зобов`язаний приймати рекламації відносно посилок та рекомендованих відправлені, якщо їх подано у 6-місячний термін з моменту відправлення поштового пересилання.

Також, статтею 23 Всесвітньої поштової конвенції передбачено відповідальність поштових операторів, у тому числі виплату відшкодувань,

Статтею РК154 (п. 2.6) Регламентів письмової кореспонденції встановлено, що розшук поштового відправлення має бути здійснено у строк не більше ніж 2 місяці.

Сума відшкодування за втрату, повне розкрадання чи повне ушкодження одного замовного відправлення, передбачена в статті 23.2.1 Конвенції, становить 30 СПЗ.

Відповідно до Ст. РК 163 Виплата відшкодування повинна бути проведена в найкоротші строки, але не пізніше трьох місяців з дня, наступного за днем подачі рекламації.

Оскільки, позивачем у передбачені строки було подано рекламацію, відносно відправлення КА1А, а саме 03.01.2018 року, двомісячний строк на розшук вказаного відправлення минув, відповідно, кінцевим строком відшкодування позивачу був 03.04.2018 року. Оскільки на даний час вказане відшкодування відповідачем не виплачено, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

Згідно наданого позивачем розрахунку, стягненню з ІІАТ «Укрпошта» підлягає вартість відшкодування у розмірі 30СПЗ та вартість сплаченої послуги за пересилання, що загалом становить 1235,93 грн.

Крім того, також підлягає застосування норма ч.2 ст.625 ЦК України про стягнення з ПАТ «Укрпошта» грошових сум у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню по 5 втрачених поштових відправлень, адже, Закон покладає, у випадку втрати поштового відправлення, зобов`язання виплатити певну грошову компенсацію на користь відправника. Таким чином між сторонами виникли правовідносини як кредитора і боржника по грошовому зобов`язанню.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума сум у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню по 5 втрачених поштових відправлень складає загалом 171,37 грн.

Враховуючи вищенаведене, розглянувши у межах заявлених вимог справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суму судових витрат суд розподіляє згідно із ст. 141 ЦПК України, відповідно пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись Всесвітньою поштовою конвенцією, Регламентом письмової кореспонденції, Конституцією України, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрпошта» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Публічне акціонерне товариство „Укрпошта (, 01001, м. Київ, вул. Крещатик, 22 адреса для листування: 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 41) на користь ОСОБА_1 відшкодування за втрачене поштове відправлення RА730811117UА у сумі 1235,93 грн. та суму у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню у розмірі 171,37 грн., а всього 1407,30 грн.

Стягнути з Публічне акціонерне товариство „Укрпошта (, 01001, м. Київ, вул. Крещатик, 22 адреса для листування: 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 41) на користь держави судовий збір у розмірі 70,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 634,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська».

ІІІ. Вважати встановленим зміст постанови Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2019 року по справі № 766/12624/18:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Херсон

справа № 766/12624/18

провадження № 22-ц/819/344/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач) Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В., Склярської І.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта», на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді Дорошинської В.Е. від 10 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта», про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта», (далі АТ «Укрпошта) про захист прав споживача.

Позов мотивовано тим, що у 2017-2018 роках ним було здійснено пересилання значної кількості поштових відправлень до різних країн світу через ПАТ «Укрпошта», за які була проведена оплата відповідно до діючих тарифів, що підтверджується виданими касовими чеками.

Посилаючись на те, що у численних випадках, поштові відправлення були доставлені отримувачам значно довше, ніж у строки, які вказано на сайті ПАТ «Укрпошта», а деякі були втрачені та отримувачам не доставлені, позивач відповідно до вимог ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», Всесвітньої поштової кореспонденції, ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне доставлення 49-ти поштових відправлень в розмірі 12208 грн. 44 коп., відшкодування в розмірі 1235 грн. 93 коп. за втрачене поштове пересилання RА 730811117 UА.; грошову суму за прострочення виплати відшкодувань в розмірі 171 грн. 37 коп.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 відшкодування за втрачене поштове відправлення RА 730811117 UА у сумі 1235,93 грн. та суму у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню у розмірі 171,37 грн., а всього 1407,30 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошти» на користь держави судовий збір у розмірі 70,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 634,80 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з ПАТ «Укрпошта» пені за несвоєчасне доставлення 49 поштових відправлень в розмірі 12208 грн. та у частині стягнення з нього судового збору скасувати, і постановити нове судове рішення в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення відповідачем законодавства України, зокрема ч. 5 ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на норми Всесвітньої поштової конвенції, зазначаючи, що в багатьох вказаних ним випадках, нормативні строки пересилання було перевищено у 10 та більше разів, що є значним порушенням умов договору з надання поштових послуг, тим самим наявні численні порушення його прав як споживача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 відшкодування за втрачене поштове відправлення RА 730811117 UА в розмірі 1235,93 коп. та 171,37 грн за прострочення виконання грошових зобов?язань у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми-скасувати.

Доводи скарги обґрунтовані тим, що відшкодування у розмірі 1235,93 грн. за втрату поштового відправлення RА 730811117 UА ОСОБА_1 отримав 18.06.2018 року в поштовому відділенні № НОМЕР_1 , доказом чого є оригінал бланку поштового переказу з відміткою про те, що ця сума є відшкодуванням за втрачене поштове відправлення. Рішення суду про стягнення 171,37 грн за прострочення виконання грошових зобов?язань на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК протирічить ч.2 ст. 10 ЦК України, ст.3 Закону України «Про захист прав споживачів», а також правилам ст. 23 Всесвітньої поштової конвенції.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», доводи апелянта не визнало, рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні з ПАТ «Укрпошта» пені за несвоєчасну доставку 49-ти рекомендованих міжнародних поштових відправлень в розмірі 12208,44 грн, а також в частині стягнення з позивача судового збору у розмірі 634,80 грн просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а апеляційна скарга ПАТ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що у 2017-2018 роках ОСОБА_1 здійснював пересилання поштових відправлень до різних країн світу через оператора ПАТ «Укрпошта» за що здійснював оплату послуг відповідно до діючих тарифів, що підтверджується виданими касовими чеками.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Отже між позивачем та відповідачем існували договірні відносини щодо надання послуг міжнародного поштового зв`язку.

Акціонерне товариство «Укрпошта», як український національний поштовий оператор, здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, Всесвітньої поштової конвенції, яка ратифікована Україною.

Заявивши вимогу про стягнення пені за несвоєчасну доставку 49 міжнародних поштових відправлень, позивач, як на правову підставу, послався на ч.5 ст.10 Закону України « Про захист прав споживача», зазначивши про те, що строки доставки цих поштових відправлень не відповідали тим строкам, які зазначені на сайті АТ «Укрпошта».

Представник АТ «Укрпошта», заперечуючи порушення строків відправлення зазначених позивачем поштових відправлень, вказував на те, що розміщені на сайті товариства строки пересилання міжнародних поштових відправлень є середніми фактичними, які не були порушені українським оператором і у підтвердження надав до суду апеляційної інстанції інформацію про відстеження цих поштових відправлень по шляху їх пересилання, з яких не вбачається порушень строків під час переміщення поштових відправлень на території України.

Враховуючи, що відповідно до пункту 2 Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень таблиці фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень, які розміщені на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», є середніми фактичними та включають в себе такі операції для вхідних в Україну та вихідних з України міжнародних поштових відправлень, як: забір з будь-якої точки країни подання, митне оформлення в країні подання, міжнародне транспортування, митне оформлення в країні призначення, доставка до адресата в країні призначення, а відтак, АК «Укрпошта» не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, оскільки доставку вихідної кореспонденції забезпечують операторі інших країн, та зважаючи на те, що за відстеженим шляхом пересилання на території України поштових відправлень, на які послався позивач, оператор поштового зв`язку зволікань у пересиланні цих відправлень не допустив, колегія суддів вважає, що договірні відносини між сторонами порушені не були.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 12208,44 грн. за несвоєчасну доставку поштових відправлень на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює, що у разі коли виконавець прострочує надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством, суперечить ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», яка встановлює матеріальну відповідальність операторів перед користувачами лише за несвоєчасну доставку внутрішніх реєстрованих поштових відправлень у виді штрафу у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку.

Крім того, відповідно до пункту 13 Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень за ненадання або неналежне надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень передбачено відшкодування збитків, розмір яких визначається за формулами зазначеними в цьому пункті.

Оскільки строки доставки міжнародних поштових відправлень залежать від способу і маршруту пересилання, митного огляду відправлень на території країни транзиту і країни призначення, присутності отримувача в місці призначення, що вказує на те, що АК «Укрпошта» не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, оскільки доставку вихідної кореспонденції забезпечують операторі інших країн, на яких не поширюється Закон України « Про захист прав споживачів» і АТ «Укрпошта» не несе відповідальності за дії поштових операторів інших країн, та зважаючи на те, що відповідач належними та допустимими доказами довів належне виконання обов`язків оператора поштового зв`язку на території України у пересиланні міжнародних поштових відправлень, зазначених позивачем, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення пені за перевищення строків доставки 49 поштових міжнародних відправлень задоволенню не підлягають і тому рішення суду в цій частині скасуванню не підлягає.

Відповідачем визнається втрата поштових відправлень: RA730664060UA, RА730734931UA, RA73078816UA, RА73078863UA, RА730811117UА та сплату за них відшкодування.

Згідно зі ст.19 Всесвітньої поштової конвенції, кожен поштовий оператор зобов`язаний приймати рекламації відносно посилок та рекомендованих відправлені, якщо їх подано у 6-місячний термін з моменту відправлення поштового пересилання.

Також, статтею 23 Всесвітньої поштової конвенції передбачено відповідальність поштових операторів, у тому числі виплату відшкодувань.

Статтею РК154 (п. 2.6) Регламентів письмової кореспонденції встановлено, що розшук поштового відправлення має бути здійснено у строк не більше ніж 2 місяці.

Сума відшкодування за втрату, повне розкрадання чи повне ушкодження одного замовного відправлення, передбачена в статті 23.2.1 Конвенції, становить 30 СПЗ.

Відповідно до Ст. РК 163 Виплата відшкодування повинна бути проведена в найкоротші строки, але не пізніше трьох місяців з дня, наступного за днем подачі рекламації.

Позивачем у передбачені строки було подано рекламацію, відносно відправлення КА1А, а саме 03.01.2018 року, двомісячний строк на розшук вказаного відправлення минув, відповідно, кінцевим строком відшкодування позивачу був 03.04.2018 року.

До апеляційної скарги долучено докази про сплату позивачу 18.06.2018 року відшкодування за втрату поштового відправлення у розмірі 1235,93 грн., що визнається ОСОБА_1 .

Оскільки відшкодування за втрачене поштове відправлення КА1А здійснене відповідачем до винесення судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Укрпошта» відшкодування за втрачене поштове відправлення підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову про стягнення 1235,93 грн.

Враховуючи, що відшкодування за втрачені поштові відправлення були здійснені відповідачем з порушенням передбачених законодавством строків, і ці обставини відповідач належними та допустимим доказами не спростував, колегія суддів вважає, що суд правильно застосував положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнув з ПАТ «Укрпошта» грошову суму у розмірі інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню по 5 втрачених поштових відправлень, розмір якої відповідачем не спростований.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта», задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта», відшкодування за втрачене поштове відправлення скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити у стягненні з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта» відшкодування за втрачене поштове відправлення в сумі 1235,93 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис Чорна Т.Г.

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 »

ІV. Вважати встановленим зміст Постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 766/12624/18:

«Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 766/12624/18

провадження № 61-3185св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Укрпошта»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року в складі судді Дорошинської В. Е. та постанову Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2019 року в складі колегії суддів: Чорної Т. Г., Пузанової Л. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі ПАТ «Укрпошта»), назву якого змінено на Акціонерне товариство «Укрпошта» (далі АТ «Укрпошта»), про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що у 20172018 роках ОСОБА_1 пересилав значну кількість поштових відправлень до різних країн світу через ПАТ «Укрпошта», за які була проведена оплата відповідно до діючих тарифів, що підтверджується касовими чеками.

Відповідач зобов`язався доставити поштові відправлення у непошкодженому вигляді та у межах строків, вказаних на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта», проте своїх зобов`язань належним чином не виконав.

Зокрема, декілька поштових відправлень (49 листів) були доставлені після спливу строків, які зазначені на веб-сайті ПАТ «Укрпошта», а деякі відправлення втрачені відповідачем.

Разом з тим, Всесвітньою поштовою конвенцією, затвердженою Указом Президента України від 10 жовтня 2017 року № 316/2017 (далі Конвенція), та Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено відповідальність за порушення строків виконання зобов`язання з доставки кореспонденції, а також за втрату поштових відправлень.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача: пеню за несвоєчасне доставлення 49 поштових відправлень у розмірі 12 208,44 грн; відшкодування за втрачене поштове пересилання RА730811117UА 1 235,93 грн; грошову суму за прострочення виплати відшкодування 171,37 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 відшкодування за втрачене поштове відправлення RА730811117UА у розмірі 1 235,93 грн та інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми по відшкодуванню у розмірі 171,37 грн, а всього 1 407,30 грн.

Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь держави судовий збір у розмірі 70 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 634,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у 47 випадках поштові відправлення було доставлено отримувачам з перевищенням «контрольного строку», який вказано на веб-сайті ПАТ «Укрпошта». У чотирьох випадках відправлення були втрачені та за них сплачено відшкодування. За втрачене поштове відправлення RА730811117UА позивачу станом на день розгляду справи у суді першої інстанції відшкодування не виплачено.

Суд зазначив, що «контрольні строки» і, відповідно, їх прострочення, не є присічними, оскільки вони не затверджені жодним нормативним актом і не є обов`язковими для відповідача.

Використання позивачем «Середніх фактичних термінів пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн», розміщених на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта», не є підставою для притягнення відповідача до відповідальності як оператора поштового зв`язку.

Частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить статті 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

Разом з тим, відповідач втратив поштове відправлення КА1А та не виплатив позивачу відповідне відшкодування, передбачене Конвенцією, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма частини другої статті 625 ЦК України, зокрема в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за затримку виплати відшкодування за втрачене поштове відправлення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта», відшкодування за втрачене поштове відправлення скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у стягненні з ПАТ «Укрпошта», правонаступником якого є АТ «Укрпошта» відшкодування за втрачене поштове відправлення у розмірі 1 235,93 грн.

У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що таблиці фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень, які розміщені на офіційному сайті АТ «Укрпошта», є середніми фактичними та включають у себе такі операції для вхідних в Україну та вихідних з України міжнародних поштових відправлень як: забір з будь-якої точки країни подання, митне оформлення в країні подання, міжнародне транспортування, митне оформлення в країні призначення, доставка до адресата в країні призначення, тому відповідач не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, оскільки доставку вихідної кореспонденції забезпечують оператори інших країн.

АТ «Укрпошта» не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, оскільки доставку вихідної кореспонденції забезпечують оператори інших країн, на яких не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», відповідач не несе відповідальності за дії поштових операторів інших країн.

Відповідач довів належне виконання обов`язків оператора поштового зв`язку на території України у пересиланні міжнародних поштових відправлень, зазначених позивачем, тому штрафні санкції застосовані бути не можуть.

Відшкодування за втрачене поштове відправлення КА1А у розмірі 1 235,93 грн здійснене відповідачем 18 червня 2018 року до винесення рішення місцевим судом, тому вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне доставлення 49 поштових відправлень, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також ОСОБА_1 просив скасувати судові рішення в частині стягнення з нього судового збору.

У решті судові рішення не оскаржуються, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не переглядаються.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право позивача на стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, проте суди дійшли помилкового висновку, що вказана норма закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому суди безпідставно застосували до спірних правовідносин норму статті 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», оскільки вона встановлює відповідальність поштових операторів лише за несвоєчасну доставку внутрішніх поштових відправлень, а в даному випадку права позивача порушені внаслідок порушення доставлення міжнародної кореспонденції.

Скаржник зазначив, що суди не вказали норму права, яка звільняє АТ «Укрпошта» від відповідальності за завдану позивачу шкоду внаслідок неправомірних дій міжнародних операторів.

Предметом укладених між сторонами договорів було доставлення кореспонденції адресатам, які поживають в інших країнах, а не вивезення вказаних листів за межі України, тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про виконання поштовим оператором своїх зобов`язань у повному обсязі внаслідок вивезення цих листів за межі України.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2019 року АТ «Укрпошта» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що до спірних правовідносин не може бути застосована норма частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказана норма визначає відповідальність за порушення строків виконання зобов`язання, проте строки доставки міжнародних поштових відправлень не визначені.

Зазначив, що вини відповідача у затримці доставки міжнародної кореспонденції немає та він не несе відповідальності за дії поштових операторів інших країн.

Отже, суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано прийняв до уваги той факт, що доставку міжнародної кореспонденції забезпечують призначені оператори інших країн, на яких норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 квітня 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у 20172018 роках ОСОБА_1 здійснював пересилання поштових відправлень до різних країн світу через оператора ПАТ «Укрпошта», за що здійснював оплату послуг відповідно до діючих тарифів.

З наданого позивачем до позовної заяви додатку суд першої інстанції встановив, що у 47 випадках поштові відправлення доставлено отримувачам з перевищенням строку, який вказано на веб-сайті ПАТ «Укрпошта».

Під час пересилання відповідачем були втрачені поштові відправлення: RA730664060UA, RА730734931UA, RA73078816UA, RА73078863UA, RА730811117UА, за які у подальшому позивачу сплачене відшкодування.

Суди також встановили, що позивачем у передбачені строки подано рекламацію відносно відправлення КА1А, а саме 03 січня 2018 року, двомісячний строк на розшук вказаного відправлення минув, відповідно, кінцевим строком відшкодування позивачу є 03 квітня 2018 року.

Встановлено, що 18 червня 2018 року ОСОБА_1 було сплачено відшкодування за втрату вищевказаного поштового відправлення у розмірі 1 235,93 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 3 частини першої статті 106 Конституції України визначено, що Президент України, зокрема укладає міжнародні договори України.

В преамбулі Закону України «Про міжнародні договори України» зазначено, що цей Закон встановлює порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює.

Згода України на обов`язковість для неї міжнародного договору може надаватися шляхом підписання, ратифікації, затвердження, прийняття договору, приєднання до договору (частина перша статті 8 Закону України «Про міжнародні договори України»).

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про міжнародні договори України» затвердження міжнародних договорів України здійснюється Президентом України у формі указу щодо: міжнародних договорів, які укладаються від імені України; міжнародних договорів, які укладаються від імені Уряду України, якщо такі договори встановлюють інші правила, ніж ті, що містяться в актах Президента України.

Указом Президента України від 10 жовтня 2017 року № 316/2017 затверджено Всесвітню поштову конвенцію, Загальний регламент Всесвітнього поштового союзу, Заключний протокол Всесвітньої поштової конвенції та Угоду про поштові платіжні послуги.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 14 червня 2013 року № 405 ПАТ «Укрпошта» визначено оператором поштового зв`язку, який виконує зобов`язання, що випливають із актів Всесвітнього поштового союзу.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (частина друга статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

Відповідальність призначених операторів та відшкодування визначені у статті 23 Конвенції.

Так, відповідно до пункту 1 статті 23 Конвенції за винятком випадків, передбачених у статті 24, призначені оператори відповідають за: втрату, крадіжку чи пошкодження рекомендованих відправлень, простих посилок і відправлень з оголошеною цінністю; повернення рекомендованих відправлень, відправлень з оголошеною цінністю і простих посилок, про причину недоставлення яких не повідомлено.

Згідно з пунктом 1 статті 24 Конвенції призначені оператори не несуть відповідальності за рекомендовані відправлення, посилки та відправлення з оголошеною цінністю, вручення яких вони здійснили відповідно до умов, установлених їхніми внутрішніми правилами, для відправлень тієї самої категорії. Однак відповідальність зберігається: якщо крадіжка чи пошкодження встановлені або до доставки, або під час вручення відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє, адресат або, в належному випадку, відправник під час повернення відправлення в місце подання робить застереження стосовно прийняття розкраденого чи пошкодженого відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє й рекомендоване відправлення доставляється в поштову скриньку, але одержувач заявляє про неодержання відправлення; якщо одержувач або, у випадку повернення до місця подання відправник посилки чи відправлення з оголошеною цінністю, незважаючи на отриману належну розписку, негайно заявляє призначеному оператору, який видав відправлення, про виявлення ним крадіжки чи пошкодження. Він надає доказ того, що крадіжка або пошкодження не сталися після видачі. Термін «негайно» тлумачиться відповідно до національного законодавства.

Разом з тим, указаними вище нормами матеріального права не передбачено відповідальності відповідача за невчасне надіслання кореспонденції.

Крім того, терміни пересилання міжнародних поштових відправлень з України до іноземних країн, на які посилався позивач, є середніми показниками та не є точно визначеним конкретним строком.

Представник АТ «Укрпошта», заперечуючи порушення строків відправлення зазначених позивачем поштових відправлень, також вказував на те, що розміщені на сайті відповідача строки пересилання міжнародних поштових відправлень є середніми фактичними, які не були порушені українським оператором, на підтвердження цих обставин надав до суду апеляційної інстанції інформацію (довідки) про відстеження спірних поштових відправлень по шляху їх пересилання, з яких апеляційний суд правильно встановив відсутність порушень строків під час переміщення поштових відправлень на території України.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що договірні відносини між сторонами порушені не були, оскільки відповідно до пункту 2 Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, таблиці фактичних строків пересилання міжнародних поштових відправлень, які розміщені на офіційному веб-сайті відповідача, є середніми фактичними та включають в себе такі операції для вхідних в Україну та вихідних з України міжнародних поштових відправлень, як: забір з будь-якої точки країни подання, митне оформлення в країні подання, міжнародне транспортування, митне оформлення в країні призначення, доставка до адресата в країні призначення, відтак, АТ «Укрпошта» не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, доставку вихідної кореспонденції забезпечують оператори інших країн, а за відстеженим шляхом пересилання на території України поштових відправлень, на які послався позивач, оператор поштового зв`язку зволікань у пересиланні цих відправлень не допустив.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Отже, до спірних правовідносин застосовується Конвенція, у статті 23 якої і визначено відповідальність призначених операторів за завдані збитки.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що відповідачем порушено зобов`язання, предметом якого було доставлення кореспонденції адресатам, які поживають в інших країнах, оскільки АТ «Укрпошта» не є єдиним виконавцем у наданні міжнародних поштових послуг, доставку вихідної кореспонденції забезпечують оператори інших країн, а відповідачем не порушено строки під час переміщення поштових відправлень на території України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне доставлення поштових відправлень та розподілу судових витрат ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення в цій частині необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 15 січня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне доставлення поштових відправлень та вирішення питання розподілу судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська».

Визнати неможливим відновлення втраченого судового провадження повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не була вручені у день його(її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус