У Х В А Л А

30 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 947/27807/21

провадження № 61-3272ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С.,

Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь 1 948 662,00 грн в рахунок суми, яка є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки за іпотечним договором від 28 липня 2016 року над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя за договором позики від 28 липня 2016 року, стягнути судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

02 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 рокукасаційну скаргу залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, запропоновано: здійснити доплату судового збору з урахуванням вже сплаченої суми або подати належні докази на підтвердження майнового стану.

Ухвалу Верховного Суду від 26 березня 2024 року ОСОБА_1 виконала, надала платіжне доручення про сплату судового збору.

Згідно із частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494-16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 359/2324/15-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 204/391/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 216/5741/13, від 06 травня 2020 року у справі № 359/5571/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій, в порушення вимог статті 82 ЦПК України не врахували, що постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 501/491/18 встановлено оціночну вартість об`єктів іпотеки у розмірі 4 042 327,00 грн.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 січня 2024 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 947/27807/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська