Справа № 2-1738/10 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/420/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Ганжи М.І.,

представника заявника Жилка Е.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2024 року ТзОВ «Консалт Солюшенс» звернулось до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2010 року у справі № 2-1738/10 позов ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/2635/2/23438 від 24 вересня 2008 року та договором поруки № 014/2635/2/23438/2 від 24 вересня 2008 року у сумі 93876, 31 доларів США, що в еквіваленті становить згідно курсу Національного Банку України 750156, 21 грн. Також стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» - 1700 грн. судового збору, по 850 грн. з кожного та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, по 60 (шістдесят) грн. з кожного.

Вказане рішення набрало законної сили.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2021 року заяву ТзОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником в цивільній справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та замінено стягувача ПАТ «Ерсте Банк» на його правонаступника ТзОВ «Консалт Солюшенс» в цивільній справі № 2-1738/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2635/2/23438 від 24 вересня 2008 року та договором поруки № 014/2635/2/23438/2 від 24 вересня 2008 року.

З відповіді Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 грудня 2023 року за вих. № 192713 заявнику стало відомо, що у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10, виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості у сумі 93 876,31 доларів США, що еквівалентно 750 756, 21 грн., яке завершено 29 грудня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент прийняття рішення.

Також з відповіді Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 грудня 2023 року за вих. № 192713 заявнику стало відомо, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10 виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості у сумі 93 876, 31 доларів США, що еквівалентно 750 756, 21 грн., яке завершено 28 листопада 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент прийняття рішення.

Посилаючись на положення ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на 29 грудня 2014 року, заявник зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-1738/10, виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості у сумі 93 876,31 доларів США, що еквівалентно 750 756, 21 грн., яке завершено 29 грудня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент прийняття рішення сплинув 29 грудня 2015 року. Покликаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на 28 листопада 2017 року, заявник зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-1738/10, виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості у сумі 93 876, 31 доларів США, яке завершено 28 листопада 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» сплинув 28 листопада 2020 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та необхідності видачі їх дублікатів заявник зазначив, що ТзОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Фідобанк», проте оригіналів виконавчих документів № 2-1738/10 від стягувача не отримало, про що свідчить пункт 331 з витягу з акту приймання - передачі оригіналів документів до договорів від 03 лютого 2021 року. Місцезнаходження виконавчих документів наразі невідомо, через вказані обставини заявник здійснив дії по розшуку виконавчих документів, зокрема:

18 жовтня 2023 року представник ТзОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно відповіді якого йому стало відомо, що у Відділі ДВС у місті Луцьку перебувало виконавче провадження № 26428232 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 173810 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржника ОСОБА_2 , яке завершено 30 листопада 2011 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на дату прийняття вказаного рішення, також з цієї відповіді представнику ТзОВ «Консалт Солюшенс» стало відомо, що виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738, виданого щодо ОСОБА_3 у відділах ДВС не перебувало.

18 жовтня 2023 року представник ТзОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Відділу ДВС у м. Луцьку згідно відповіді якого йому стало відомо, що у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10, виданого щодо ОСОБА_3 , яке було завершено 28 листопада 2017 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, згідно вказаної відповіді виконавче провадження № НОМЕР_3, щодо боржника ОСОБА_2 , було завершено 30 листопада 2011 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

20 грудня 2023 року Відділом ДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ за вих. № 192713 представнику ТзОВ «Консалт Солюшенс» на його повторне звернення від 14 грудня 2023 року було надано інформацію щодо перебігу строку виконавчих документів № 2-1738/10 зокрема згідно вказаної відповіді у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10, виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржника ОСОБА_2 , яке завершено 29 грудня 2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, також у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10, виданого 28 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржника ОСОБА_3 , яке завершено 28 листопада 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

Окрім того з зазначених вище матеріалів, а саме відповіді Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ від 20 грудня 2023 року за вих. № 192713 ТзОВ «Консалт Солюшенс» також стало відомо, що матеріали виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 знищення за закінченням терміну зберігання, внаслідок чого відсутня можливість надати документи на підтвердження направлення постанов та оригіналів виконавчих документів стягувачу, тобто копії документів, що підтверджують направлення виконавчих листів та постанов про повернення виконавчих документів стягувачу орган ДВС надати не зміг.

Також заявник зазначає, що згідно відповіді Фонду гарантування вкладень фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку від 12 грудня 2023 року за вих. № 069-60-365/23 на адресу Фонду та/або ПАТ «Фідобанк» оригінали виконавчих документів № 2-1738/10, виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надходили.

Заявник вважає, що пропущення строку на пред`явлення до виконання виконавчих документів № 2-1738/10, виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не залежало від волевиявлення стягувача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, пов`язаними з тим, що Відділ ДВС м. Луцьк при завершенні виконавчих проваджень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 не направив відповідні постанови та оригінали виконавчих документів стягувачу, що позбавило останнього можливості вчасно пред`явити виконавчі документи до виконання.

Враховуючи викладене заявник вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та втрату вказаних виконавчих листів та просить поновити ТзОВ «Консалт Солюшенс» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2-1738/10 виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області 28 липня 2010 року та видати їх дублікати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТзОВ «Консалт Солюшенс» задовольнити.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та вирішуючи питання можливості видачі дублікатів та поновлення строку для їх пред`явлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено факт поважності причин пропуску строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання, що в свою чергу виключає можливість видачі дублікатів даних виконавчих листів.

Такі висновку суду відповідають матеріалам справи з дотриманням норм процесуального права , які регулюють спірні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-1738/10 від 13 травня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/2635/2/23438 від 24 вересня 2008 року та договором поруки № 014/2635/2/23438/2 від 24 вересня 2008 року у сумі 93876, 31 доларів США, що в еквіваленті становить в національній валюті згідно курсу Національного Банку України 750156, 21 грн. Також стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» - 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 8 - 9).

Згідно з актом приймання - передачі документів за договором про відступлення прав вимоги № GLIN019277_205/1 від 03 лютого 2021 року ПАТ «Фідобанк», який є серед іншого повним правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» відступило ТзОВ «Консалт Солюшенс» право вимоги за кредитним договором від 24 вересня 2008 року № 014/2635/2/23438 ( ОСОБА_2 ) та договору поруки від 24 вересня 2008 року № 014/2635/2/23438/2 ( ОСОБА_3 ) п. 331.1 та п. 331.2 вказаного акту (а. с. 13 зворот).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2021 року заяву ТзОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником в цивільній справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та замінено стягувача ПАТ «Ерсте Банк» на його правонаступника - ТзОВ «Консалт Солюшенс» в цивільній справі № 2-1738/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2635/2/23438 від 24 вересня 2008 року та договором поруки № 014/2635/2/23438/2 від 24 вересня 2008 року. (а.с. 10 - 11).

18 жовтня 2023 року представник ТзОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно відповіді якого стало відомо, що у Відділі ДВС у місті Луцьку перебувало виконавче провадження № 26428232 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 173810 виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо боржника ОСОБА_2 , яке завершено 30 листопада 2011 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції станом на дату прийняття вказаного рішення, також з цієї відповіді представнику ТзОВ «Консалт Солюшенс» стало відомо, що виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738, виданого щодо ОСОБА_3 у відділах ДВС не перебувало.

18 жовтня 2023 року представник ТзОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Відділу ДВС у м. Луцьку згідно відповіді якого йому стало відомо, що у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1738/10, виданого щодо ОСОБА_3 , яке було завершено 28 листопада 2017 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції. Згідно з вказаної відповіді виконавче провадження № НОМЕР_3 щодо боржника ОСОБА_2 було завершено 30 листопада 2011 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції (а. с. 15 - 19).

Згідно відповіді фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 грудня 2023 року представнику ТзОВ «Консалт Солюшенс» на адресу фонду виконавчий документ № 22-1738/10 виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» або ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 93 876,31 доларів США не надходив. Крім того, цим же листом повідомлено, що інформація про стан виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1738/10 виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» або ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 93 876,31 доларів США у Фонді відсутня (а. с. 20).

Відсутня також інформація про наявність виконавчих проваджень і у АСВП (а.с.21 - 22).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, законодавством визначено дві окремі процесуальні дії, такі як отримання дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Звертаючись до суду з даною заявою заявник посилається на втрату виконавчих листів органами ДВС при пересиланні відповідних рішень про завершення виконавчих проваджень.Зазначає, що втрата виконавчих листів підтверджується відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що ненадходження вищезазначених листів. Вказує, що строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів попущений з причин, які не залежали від його волі.

Відмова в поновлені строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, яке є завершальною частиною розгляду цивільної справи, видача стягувачу дубліката виконавчого листа жодним чином не порушуватиме права боржників та не покладає на них будь-яких додаткових зобов`язань.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, суд видає один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом (ст.368 ЦПК України в редакції чинній на момент набрання рішенням законної сили).

За аналізом норм права, які регулюють порядок видачі дублікату виконавчого листа, слід дійти висновку, що лише у разі втрати оригіналу виконавчого листа, суд може вирішувати питання про видачу його дубліката. Уразі коли судом не видавався виконавчий лист з метою виконання рішення, відповідно не може ставитись питання про видачу дубліката такого виконавчого листа.

Як встановлено судом виконавчий лист від 28 липня 2010 року № 2-1738/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором повторно подано до Відділу ДВС та відкрито за ним виконавче провадження № НОМЕР_2 18 жовтня 2016 року, яке 28 листопада 2017 року було завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ разом із постановою про повернення виконавчого документа стягувану скеровано на адресу стягувача. (а.с. 18 зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17 лютого 2017 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже строк пред`явлення виконавчого документа № 2-1738/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором завершився 28 листопада 2020 року.

Як встановлено судом 27 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження АСВП № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа від 28 липня 2010 року № 2-1738/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором, яке 29 грудня 2014 року завершене та скеровано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом виконавчого документа на адресу стягувача (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавчі документи, зокрема й судові рішення, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час видачі виконавчого документа, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Отже строк пред`явлення виконавчого документа № 2-1738/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором в силу положень п. 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» завершився 29 грудня 2015 року.

З відповіді Відділу ДВС (а. с. 12) вбачається, що виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 знищені через закінчення строків їх зберігання.

Згідно з актом приймання - передачі документів за договором про відступлення прав вимоги № GLIN019277_205/1 від 03 лютого 2021 року ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк», відступило ТзОВ «Консалт Солюшенс» право вимоги за кредитним договором від 24 вересня 2008 року № 014/2635/2/23438 ( ОСОБА_2 ) та договору поруки від 24 вересня 2008 року № 014/2635/2/23438/2 ( ОСОБА_3 ) (а.с. 13 зворот).

Отже з моменту повернення останнього виконавчого документа та до моменту відступлення прав вимоги, ні первісний стягував не вчинив жодних дій щоб виконати дане рішення суду та задовольнити свої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином уклавши договір відступлення прав вимоги, новий кредитор, в даному випадку заявник, набув всі права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Факт заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні має виключно матеріальну природу правонаступництва, однак сам по собі у процесуальному відношенні не може доводити поважності причин пропуску визначеного законом строку, у тому числі щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався на поважність причин пропуску такого строку, зокрема що на час відступлення права вимоги, оригінали виконавчих листів не існувало.

Зазначені стягувачем обставини не можуть бути визнані, як поважні причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Жодних доказів поважності причин пропуску вказаного строку заявником суду надано не було.

Та обставина, що заявник лише 04 серпня 2021 року набув статусу стягувача у даній справі не може вважатись поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

ПАТ «Фідобанк» (правонаступника ПАТ «Ерсте Банк»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку, заявник, які протягом тривало проміжку часу байдуже ставились до своїх процесуальних прав і обов`язків, як стягувачі з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, не вживали заходів щодо виконання рішення суду.

Згідно з правових позицій Європейського Суду з прав людини, що викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), котрі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Доводи заяви свідчать лише про те, що стягувачі фактично не цікавилися ходом виконання судового рішення.

Суд першої інстанції правильно та обґрунтовано зазначив, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив 28 листопада 2020 року та 29 грудня 2015 року, натомість договір відступлення прав вимоги було укладено 03 лютому 2021 року (а. с. 15). Таким чином на момент набуття заявником права вимоги за договорами строк пред`явлення виконавчих листів до виконання вже сплив.

Голослівними та бездоказовими є доводи заяви та апеляційної скарги про те, що зазначені виконавчі листи не повертались саме органами ДВС.

ДВС повідомило, що зазначені виконавчі документи були повернуті саме на адресу стягувачів, що не спростовано заявником. Не існування оригіналів документів під час відступлення права вимоги не свідчить про неправомірність саме органів ДВС, оскільки такі твердження жодним чином не підтвердженні.

Посилання в апеляційній скарзі на ряд постанов Верховного Суду, як на підставу задоволення апеляційної скарги, зводиться до власного тлумачення правових висновків викладених у них. У вказаних постановах досліджувалось питання саме неправомірність органів ДВС щодо не скерування постанов про повернення виконавчих документів стягувачу рекомендованими листами та доведеність неправомірності дій саме органами ДВС.

Однак в даному випадку не спростовано твердження ДВС щодо направлення даних документів стягувачам.

Таким чином, відсутні підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше 10 років із моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. Обмеження строком можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується із метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією із складових верховенства права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визначив, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Таким чином судовим розглядом не встановлена наявність поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у його поновленні.

Відмова у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання має наслідком і відмову у видачі його дублікату.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни ухвали суду в оскарженій частині.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 372, 374, 375, 382, 383, 384, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді: