Дата документу 06.05.2024 Справа № 335/8566/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8566/22 Головуючий у першій інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/845/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 10.09.2010 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу народився син - ОСОБА_5 .

На підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

27.02.2013 року на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області шлюб між ОСОБА_1 з ОСОБА_3 було розірвано.

24.09.2019 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , від спільного шлюбу народилась донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.05.2020 року до повноліття дитини.

Крім того, на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року, і до досягнення донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.02.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року закрито.

Позивач зазначає, що з часу стягнення аліментів на користь відповідачки змінився сімейний стан, а також змінився його матеріальний стан, оскільки він на даний час зобов`язаний утримувати не одного, а двох дітей, а також жінку до досягнення молодшою донькою трьох років, і у сукупності сплачує на них аліментів 33 % + 16,5 % виходить 49,5%.

Крім того, на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 роки ОСОБА_1 зобов`язаний платити аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 16,5%, що в сукупності на всіх позивач платить аліментів 66 %.

Сума стягнутих аліментів залишає ОСОБА_1 без достатньої кількості коштів для забезпечення свого гідного рівня життя, тому вважає, що сума аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинна бути зменшена.

Позивач вважає, вищезазначені обставини такими, які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України.

Просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року у справі 2-861/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/3 частини зі всіх видів мого доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 04.01.2024 року подавапеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року у справі 2-861/11.

28 березня 2024 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій остання заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 10.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 27.02.2013 у справі № 324/145/13-ц, було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_9 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 28.04.2011 року.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу та заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили 04.02.2021 року.

24.09.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_7 батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.05.2020 року до повноліття дитини.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року, і до досягнення донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.02.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, на підставі посвідчення серії НОМЕР_4 від 16.11.2015 року, а також інвалідом ІІ групи, на підставі посвідчення серії НОМЕР_5 , та на час звернення до суду з позовом займав посаду командира взводу забезпечення батальйону матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки №740139/3916 від 29.10.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за січень грудень 2022 року дохід ОСОБА_1 складає 699 764, 62 грн.

26.07.2023 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_6 , що підтверджується витягом із наказу № 182 від 28.07.2023 року, зі змінами відповідно до витягу із наказу № 206 від 19.08.2023 року.

Відповідно до довідки № 40/10875 від 12.11.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за січень-лютий 2023 року дохід ОСОБА_1 складає 40300,36 грн.

Відповідно до довідки № 4655 від 13.11.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за березень липень 2023 року дохід ОСОБА_1 складає 299 236,00 грн.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 39620-45852/К від 23.11.2023 року, з 29.07.2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, який обґрунтовує зміною сімейного стану, а також зміною його матеріального стану, оскільки він на даний час зобов`язаний утримувати не одного, а двох дітей, а також жінку до досягнення молодшою донькою трьох років, і сукупності сплачує на них аліментів 33 % + 16,5 % виходить 49,5%.

Судом першої інстанції вірно визначено норми матеріального права, що мають бути застосовані під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли

погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Позивач не надав ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, наявності або відсутності у нього інших доходів, а також нерухомого або рухомого майна, що не надає суду можливості оцінити його майновий стан.

Доводи апеляційної скарги, що у позивача народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і таким чином на утриманні у нього вже двоє дітей, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Щодо посилань скаржника, як на підставу для зменшення розміру аліментів встановлення інвалідності і, як наслідок, значного погіршення матеріального становища, колегія суддів зазначає наступне, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що на момент розгляду справи єдиним видом доходу позивача є пенсія.

Доведення підстав для зменшення розміру аліментів покладається в силу вимог ст.. 12, 13, 81 ЦПК України.

До матеріалів справи позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, киї б достовірно та в достатній мірі підтверджували конкретні обставини, що ті зміни сімейного та матеріального стану позивача, на які посилається апелянт, призвели до такого погіршення матеріального стану, який би унеможливлював сплату ним аліментів на утримання дитини.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року у справі 2-861/11 аліменти стягуються у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу та заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто зі зменшенням розміру доходів пропорційно зменшується і сума, що підлягає стягненню як сплата аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої

рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене вбачається, що судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: