Справа №478/240/24 пров. №2/478/141/2024
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі,

В с т а н о в и в:

05 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона разом з відповідачем ОСОБА_1 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки займається домашнім та фермерським господарством, за що отримує певний дохід, їй самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 7000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04 квітня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що він ніколи не відмовлявся від свого обов`язку утримувати свого малолітнього сина, між ним та позивачем існувала усна домовленість щодо надання ним грошових коштів на утримання спільної дитини, яка виконувалась ним належним чином. На даний час він працює фельдшером ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб тварин та контролю об`єктів санітарних заходів Великоолександрівської дільничної лікарні ветеринарної медицини Бериславської районної державної лікарні ветеринарної медицини. З 05 січня 2024 року перебуває у простої за основним місцем роботи з оплатою у розмірі 2/3 частини посадового окладу працівника. Будинок в якому він зареєстрований та мешкав по АДРЕСА_1 , було пошкоджено артилерійським обстрілом внаслідок збройної агресії російської федерації, у зв`язку з чим він вимушений винаймати житло. Крім того, він надає матеріальну допомогу хворому батьку ОСОБА_4 , який є пенсіонером та особою з інвалідністю другої групи. Вважає, що станом на сьогодні позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 7000 грн є необґрунтованими, а враховуючи його щомісячну заробітну плату є непосильними для нього (а.с.29-31).

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив позовні вимоги задовольнити частково.

Вислухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Частиною 2 ст.51 Конституції України передбачено, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

За змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.ч.1, 2 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у фактичних подружніх стосунках.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (копія) (а.с.10).

Із довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої відділом соціального захисту населення Казанківської селищної ради за №4819- від 23 травня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Чкалове Великоолександрівського району Херсонської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8).

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходиться на її утримані, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Казанківської селищної ради Миколаївської області за №206/12.01-06 від 21 грудня 2023 року (а.с.11).

Відповідач цього не заперечував.

З витягу з реєстру територіальної громади від 25 березня 2024 року (копія) (а.с.33) та витягу №3907 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 березня 2024 року (копія) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.39).

Отже, судом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачем по справі та перебуває на її утриманні, що відповідачем не заперечувалося. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання малолітньої дитини не досягнуто.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже у змагальному процесі саме на позивача лягає тягар доведення обґрунтованості його вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості його заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилалась на те, що малолітня дитина проживає з нею, а відповідач у свою чергу, проживає окремо та самоусунувся від виховання і утримання дитини.

Аргументів щодо визначеного розміру аліментів позивач в позовній заяві не наводить.

Згідно довідки, виданої ПДНЗ «Дитячий садок «Гранд-Гіпаніс» ОСОБА_2 працює у ПДНЗ «Дитячий садок «Гранд-Гіпаніс», розмір її заробітної плати, зокрема склав: січень 2024 року 1355 грн 18 коп., лютий 2024 року 9938 грн (а.с.25).

Із довідки, виданої Бериславською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, за вих.№01-12/93 від 25 березня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді фельдшера ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб тварин та контролю об`єктів санітарних заходів Великоолександрівської дільничної лікарні ветеринарної медицини Бериславської районної державної лікарні ветеринарної медицини за основним місцем роботи з 20 квітня 2023 року по теперішній час (наказ №14-К від 19 квітня 2023 року) (а.с.34).

З довідки про доходи, виданої Бериславською районною державною лікарнею ветеринарної медицини від 22 березня 2024 року (копія), вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 , за період з 20 квітня 2023 року по 29 лютого 2024 року становить 126805 грн 67 коп., зокрема: квітень 2023 року 1842 грн 75 коп., травень 2023 року 7371 грн, червень 2023 року 8424 грн, липень 2023 року 6949 грн 34 коп., серпень 2023 року 7371 грн, вересень 2023 року 17301 грн 81 коп., жовтень 2023 року 16115 грн 20 коп., листопад 2023 року 13904 грн 39 коп., грудень 39302 грн 20 коп., січень 2024 року 3202 грн 62 коп., лютий 2024 року 5021 грн 36 коп. (а.с.36).

Відповідно до довідки, виданої Бериславською районною державною лікарнею ветеринарної медицини, за вих.№01-12/94 від 25 березня 2024 року, ОСОБА_1 , фельдшер ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб тварин та контролю об`єктів санітарних заходів Великоолександрівської дільничної лікарні ветеринарної медицини Бериславської районної державної лікарні ветеринарної медицини, з 05 січня 2024 року перебуває у простої з оплатою у розмірі двох третин посадового окладу працівника (накази №1-О від 02 січня 2024 року, №13-О від 31 січня 2024 року, №18-О від 29лютого 2024 року) (а.с.35).

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 3028,00 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн.

Суд зауважує, що участь батьків в утриманні своїх дітей повинна бути рівнозначною, сторони працюють, що підтверджується відповідними довідками про розмір їхніх доходів, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на зазначені обставини, та з урахуванням вимог ст.182 СК України, принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, враховуючи майнове становище, стан здоров`я відповідача ОСОБА_1 , який офіційно працює, має систематичний дохід, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, суд дійшов висновку, що будуть достатніми для гармонійного фізичного і духовного розвитку дитини аліменти в розмірі 3200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Визначений розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача.

Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для вирішення побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі її розвитку.

Суд відхиляє вимоги відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з огляду на наступне.

У силу положень ст.ст.183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Позивач ОСОБА_2 просила стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій сумі.

У відповідності до роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, системний аналіз норм ст.ст.181-184 СК України з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII було внесено ряд змін до Сімейного кодексу України, зокрема, надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу).

Отже, діючим законодавством чітко визначено, що право вибору способу стягнення аліментів, у твердій сумі або в частині від заробітку (доходу) закріплено виключно за одержувачем аліментів, при цьому законом не встановлено підстав, за яких це право одержувача може бути обмежено.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він надає матеріальну допомогу хворому батьку ОСОБА_4 , який є пенсіонером та особою з інвалідністю другої групи, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів щодо перебування останнього на його утриманні відповідачем не надано.

Крім цього, відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження оренди ним житлового приміщення (квартири) та розміру орендної плати. Також доводи відповідача щодо перебування у простої за основним місцем роботи з оплатою у розмірі двох третин посадового окладу працівника, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі є безпідставними, оскільки вказані обставини носять тимчасовий характер.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_2 у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Нововолодимирівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого фельдшером ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб тварин та контролю об`єктів санітарних заходів Великоолександрівської дільничної лікарні ветеринарної медицини Бериславської районної державної лікарні ветеринарної медицини, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Чкалове Великоолександрівського району Херсонської області, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення провадити щомісячно починаючи з 05 березня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

В останній частині позовних вимог відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.04.2024 року.

Суддя І.П. Сябренко