УХВАЛА

15 травня 2024 року

м. Київ

справа № 759/14134/23

провадження № 61-6623ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Андрій Петрович, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про витребування майна, визнання недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про витребування майна, визнання недійсним іпотечного договору.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими спорудами (житловий будинок літ. А; ганок літ А.А1; тераса літ. А2; балкон літ А3,А4,А5; басейн літ Б; підвал літ Б-пд; сходи літ Б; споруди літ. № 1-№ 3; загальна площа житлового будинку 484,1 кв. м, житлова площа 110,6 кв. м) по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:740:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 ; на земельну ділянку площею 0,0499 га, що розташована за адресою: по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :75:740:0090, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року залишено без змін.

02 травня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко А. П., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року, залишену без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року (зазначає про незгоду з постановою суду апеляційної інстанції у вступній та описовій частині касаційної скарги).

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення ухвалені без повного дослідження всіх обставин, що мають значення для справи та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Заявник вказує, що суд першої інстанції не обґрунтував наявності ризиків невиконання рішення суду, не встановив фактичні обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, не дослідив майнових наслідків застосування заходів забезпечення позову та їх пропорційності.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко А. П., просить поновити строк на касаційне оскарження, вказує, що постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року (повний текст якої складено 01 квітня 2024 року) отримано лише 02 квітня 2024 року.

Враховуючи вказані обставини, строк на касаційне оскарження на підставі частини третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду

у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження

№ 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Судами встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує спір щодо об`єктів нерухомого майна - житлового будинку та земельних ділянок.

Позивач вказує, що спірні житловий будинок та земельні ділянки вибули з його володіння не з його волі, а в результаті підроблення довіреності та підписання на підставі цієї підробленої довіреності договорів купівлі-продажу. Водночас, ОСОБА_3 обтяжив спірне майно шляхом передання його в іпотеку.

Тобто, предметом спору є витребування об`єктів нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельних ділянок з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 , яке вибуло з володіння позивача поза його волею та без його відома, а у подальшому було предано в іпотеку.

Врахувавши вищезазначені обставини, а також те, що між сторонами виник спір щодо об`єктів нерухомого майна - житлового будинку та земельних ділянок, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення тимчасового арешту на спірне нерухоме майно, що є співмірним з пред`явленим позовним вимогам і спрямованим на ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що арешт на майно не перешкоджатиме у користуванні майном до ухвалення судом рішення у справі по суті спору, не припиняє чинність іпотеки, проте захистить права та інтереси позивача у разі задоволення його позову, оскільки існує реальний ризик, що позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за цим позовом, без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення законних прав та/або інтересів.

Необхідно звернути увагу, що відповідачі мають можливість скористатись правами, передбаченими статтями 158, 159 ЦПК України.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що правильне застосовування судами положень статей 149, 150 ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко А. П., на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 рокує необґрунтованою.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Андрій Петрович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тищенко Андрій Петрович, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про витребування майна, визнання недійсним іпотечного договору - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович