ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/162/24
"23" квітня 2024 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., прокурора ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Слобожанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Дежгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 , про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, -
До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява керівника Слобожанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Дежгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.
02.02.2024 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою dp.court.gov.ua. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши думку прокурора та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого.
Право власності на вказану земельну ділянку набуто ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП № 061255, виданого Лобойківською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області 10.09.2021 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 342 (а.с. 13).
Як вбачається з листів Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 1201.4.3-8102/12.2-23 від 17.04.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на тимчасове та постійне проживання в України не документувався, з питань оформлення дозволу на імміграцію в Україну та продовження терміну перебування на території України не звертався (а.с. 15).
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтями 19, 144 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що саме Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності.
Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до пункту 37 постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Згідно п. п. 38, 39, 43 указаної постанови, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Судом встановлено бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, щодо невжиття заходів щодо відчуження земельної ділянки, зокрема, шляхом звернення з позовом до суду, що підтверджується листом № 10-4-0.62-6690/2-23 від 10.11.2023, у зв`язку з чим представництво інтересів держави в суді у даній справі здійснюється прокурором.
Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права приватної власності на землю є громадяни України та юридичні особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Згідно з ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно з положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Судом встановлено, що порушення інтересів держави у даній справі полягає в тому, що громадянин російської федерації ОСОБА_2 , набувши у 2021 році спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування, вимоги закону щодо її відчуження протягом одного року не виконав, у зв`язку з чим наявні всі законні підстави для припинення його права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.
Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,
Позов Слобожанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою згодою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результаті апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. О. Говоруха