Справа №760/6068/24
провадження №2-о/760/283/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство освіти і науки України, Донбаська національна академія будівництва і архітектури, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , у якій заявник просить встановити:

- факт отримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» Донбаської національної академії будівництва і архітектури з присвоєнням кваліфікації інженера-будівельника за дипломом з відзнакою від 29 червня 2002 р. НОМЕР_5 та додатком до диплому НОМЕР_3;

- факт отримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста за спеціальністю «Економіка підприємства» Донбаської національної академії будівництва і архітектури з присвоєнням кваліфікації економіста за дипломом з відзнакою від 30 червня 2003 р. НОМЕР_6 та додатком до диплому НОМЕР_6;

- факт отримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , освітньо-кваліфікаційного рівня магістра за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво Донбаської національної академії будівництва і архітектури з присвоєнням кваліфікації магістра за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво за дипломом з відзнакою від 20 червня 2003 р. НОМЕР_2 та додатком до диплому НОМЕР_2 .

14.03.2024 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.04.2024 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.

08.04.2024 року до суду від заявника ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Так, подана заява мотивована тим, що заявник, ОСОБА_1 з 01.09.1997 року по 2003 рік навчалась в Донбаській державній академії будівництва та архітектури. У 2002 році заявник закінчила Донбаську державну академію будівництва та архітектури і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» та здобула кваліфікацію інженера будівельника, про що свідчить копія диплома Спеціаліста з відзнакою, виданого 29.06.2002 року Донбаською державною академією будівництва і архітектури серії НОМЕР_3 . У 2003 році заявник закінчила Донбаську державну академію будівництва і архітектури і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка підприємства» та здобула кваліфікацію економіста, про що свідчить копія диплома з відзнакою, виданого 30.06.2003 року Донбаською державною академією будівництва і архітектури серії НОМЕР_4 .

20.06.2003 року заявник закінчила Донбаську державну академію будівництва і архітектури і отримала кваліфікацію магістра за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» серії НОМЕР_2.

Після початку антитерористичної операції, 26.06.2014 року заявник з сім`єю покинула м. Донецьк, де розпочались бойові дії, та переїхали до м. Київ, про що свідчить запис в трудовій книжці від 10.09.2014 року (наказ № 1093/1), зроблений Київським національним університетом будівництва і архітектури, та довідка про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 30.11.2016 року №3004, видана Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської РДА із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує на те, що під час переїзду, додатки до дипломів магістра від 20.06.2003 року серії НОМЕР_2 , спеціаліста від 29.06.2002 року серії НОМЕР_3 та спеціаліста від 30.06.2003 року серії НОМЕР_4 Донбаської державної академії будівництва і архітектури було втрачено.

Заявник посилається на те, що на сьогодні підтвердити своє навчання в магістратурі не можливо, оскільки диплом магістра та виписки для всіх дипломів були видані в м. Макіївка Донецької області, територія якої є окупованою, та архіви зазначеного навчального закладу знаходяться на окупованій території, доступу до яких не має та інформація щодо навчання заявника ОСОБА_1 у Донбаській державній академії будівництва і архітектури відсутня в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.

З огляду на викладені обставини, заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом (ч.ч. 2-3 ст. 293 ЦПК України).

При цьому, згідно ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати, враховуючи, що чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Разом з тим, з роз`яснень, викладених в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Згідно роз`яснень, які викладені в п. 4 вказаного Листа, а також в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг); причин та ступеня втрати працездатності; групи інвалідності та часу її настання; проходження дійсної військової служби; участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах; одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби; визнання ветераном чи інвалідом Великої Вітчизняної війни; віку фізичної особи; закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти; усиновлення після смерті усиновленого чи усиновителя, якщо за життя після 1926 р. воно не було належним чином оформлене; належності до певної національності; належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану; тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; одержання урядових нагород; розкуркулювання та адміністративного виселення громадян; про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни; про встановлення факту винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи; набуття громадянства України громадянином іншої держави.

Отже, в порядку окремого провадження не можуть бути встановлені факти закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти.

Вказане є підставою для відмови у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом в ухвалі від 13 листопада 2023 року у справі № 761/21818/22, в якій Верховний Суд визнав правильними висновки суду першої та апеляційної інстанцій про відмову у відкритті провадження за заявою про встановлення факту належності заявнику диплома та додатка до нього з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Крім того, основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях, визначає Закон України «Про вищу освіту».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про вищу освіту», встановлюються такі види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва; диплом доктора наук.

Порядком замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 №249 встановлено механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту державного зразка за акредитованою освітньою програмою (спеціальністю, напрямом підготовки) та у власних документах про вищу освіту, виданих вищими навчальними закладами за неакредитованою освітньою програмою (далі - документ про вищу освіту), а також обліку документів про вищу освіту та додатків до них.

Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту належності диплому про здобуття відповідної освіти передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Враховуючи викладене, Цивільним процесуальнимкодексом України не передбачено розгляду у порядку окремого провадження справ про встановлення факту навчання і законодавцем передбачено встановлення такого факту в позасудовому порядку, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.186, ч.3 ст.294 ЦПК України необхідно відмовити у відкритті провадження у справі за даною заявою, оскільки заява про встановлення факту навчання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 186, 260, 293, 315, 353-355 ЦПК України, судя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство освіти і науки України, Донбаська національна академія будівництва і архітектури, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Букіна О.М.