Справа № 930/3420/23
Провадження № 2/930/184/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2024 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Науменка С.М., при секретарі Андрущак Л.П., учасників справи: представника позивача адвоката Примакової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,3161 га. у межах згідно з планом цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0285 місце розташування якої АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,2500 га. у межах згідно з планом цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:002:0281 місце розташування якої АДРЕСА_1 , житловий будинок загальною площею 46,6 кв. м., житловою 16,4 кв. м., допоміжна 30,2 кв. м., з господарчими будівлями: веранда а, навіс а1, сарай Б, гараж б, сарай б1, сарай В, літня кухня Г, погріб П, вбиральня Т, криниця К, огорожа 1-3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 544 від 15.12.2022 року, по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ) зареєстрований за ОСОБА_2 , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15 грудня 1991 року в реєстровій книзі № 1 Р№184 згідно свідоцтва про право на власність на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Обіднянської сільської ради 15 грудня 1991 року № 187.

ОСОБА_1 , являється спадкоємцем за законом на вище зазначений житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами та на дві земельні ділянки після смерті батька ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ОСОБА_1 , виникла необхідність одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно.

30 червня 2023 року він отримав свідоцтва, про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га. у межах згідно з планом, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:002:0281 місце розташування якої АДРЕСА_1 ., та на земельну ділянку площею 0,3161 га. у межах згідно з планом, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0285 місце розташування якої АДРЕСА_1 ., на підставі яких було здійснено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав.

29 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального Вінницької області Люлько Л.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

29 червня 2023 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 231/02-31.

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є та обставина, що при огляді наданих документів, а саме: його ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М., заведено спадкову справу № 190/2018;

-заяви ОСОБА_3 доньки спадкодавця, про відмову від спадщини;

-заяви ОСОБА_4 дружини спадкодавця, про відмову від спадщини;

-заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на житловий будинок, видане виконавчим комітетом Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області 15 грудня 1991 року, на підставі рішень виконкомів Немирівської районної ради Вінницької області № 138 від 17 квітня 1986 року та Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 16.05.1989 року, в якому зазначено. Що житловий будинок, розташований в селі Обідне, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Так як житловий будинок належить колгоспному двору то відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до довідки № 292-3-3/22 від 20.12.2022 року, яка видана виконавчим комітетом Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про те, що згідно записів по господарської книги № 2 за 1991-1995 р.р., станом на 15.04.1991 року склад двору є наступним: голова двору ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , то ж враховуючи неможливість виділити частку в житловому будинку, який є власністю колгоспного двору у зв`язку зі смертю члена колгоспного двору, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

В зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Примакова В.В. позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

Представник відповідача Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Вороновицької селищної ради.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами ст.ст.1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, прийняв ОСОБА_1 , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на житловий будинок ОСОБА_1 не має можливості в зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 . Відповідно до діючого на час видачі свідоцтва про право власності законодавства ( ст.ст. 120, 121, 123 ЦК Української РСР), майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежав від участі кожного із членів у його створенні. За таких обставин житловий будинок не є особистою власністю померлого, а колгоспний двір припинив своє існування в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.06.2023.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що розташований в с. Обідне Вінницької області, було видане 15 грудня 1991 року за № 187 колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 на час існування колгоспних дворів згідно діючого на той момент ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по господарській книзі та відомості щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспних дворів належав на праві спільної сумісної власності в рівних частках голові і членам колгоспного двору.

Статтею 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.

При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене та за відсутності іншого, крім судового, шляху для відновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1217, 1220, 1233-1235, 1269 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст. 12, 80, 81, 82, 200, 211, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житлового будинку загальною площею 46,6 кв. м., житловою 16,4 кв. м., допоміжна 30,2 кв. м., з господарчими будівлями: веранда а, навіс а1, сарай Б, гараж б, сарай б1, сарай В, літня кухня Г, погріб П, вбиральня Т, криниця К, огорожа 1-3, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко