ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/477/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря- Сович Н.А.

представника Тернопільської міської ради - Гулкевич С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/11922/23 за апеляційною скаргою Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року, постановлену суддею Кунець Н.Р., у справі за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

у липні 2023 року Тернопільська міська рада звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності. Просить скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на багатоквартирний житловий будинок з комерційними нежитловими приміщеннями, загальною площею 2544,3 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт, посилаючись на те, що державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна відповідачем здійснена з порушенням законодавства шляхом незаконної реєстрації квартир у самочинно збудованому будинку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11 квітня 2024 року провадження по справі за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Не погодившись з ухвалою суду, Тернопільська міська рада, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що у даній справі відсутній предмет спору, оскільки такі висновки не відповідають обставинам справи. Суд формально оцінив наявність підстав для застосування п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України та безпідставно ототожнив предмет спору та предмет позову, оскільки відсутні підстави вважати, що сторонами було врегульовано спірні питання щодо незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на самочинно збудований об`єкт.

Зазначає, що суд першої інстанції повинен був дослідити обставини справи та встановити наявність чи відсутність підстав для набуття відповідачем права власності та з урахуванням цього надати оцінку правомірності державної реєстрації права власності за відповідачем. Сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Вказує на те, що закриття провадження у справі та не вирішення спору по суті, позбавило Тернопільську міську раду можливості захистити своє право у судовому порядку.

Відзив у визначений судом термін до апеляційного суду не поступив.

В судовому засіданні представник Тернопільської міської ради підтримала доводи апеляційної скарги, зіславшись на доводи викладені у ній.

Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 1.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження з підстав п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі відсутній предмет спору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спору про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися по суті технічно, а тому слід подавати сутнісне, а не формальне значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19) прикладом відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 29.01.2021 року зареєстровано право власності на багатоквартирний житловий будинок з комерційними нежитловими приміщеннями, загальною площею 2544,3 кв.м,, житловою площею 655 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335682424 від 14.06.2023 долученої до позовної заяви.

З відповіді Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 91/28-01 від 15.01.2024, наданої на запит суду видно, що відповідно до даних з Державного реєстру речових прав, право власності ОСОБА_1 на багатоквартирний житловий будинок з комерційними нежитловими приміщеннями адреса: АДРЕСА_1 , припинено 04.07.2023. Розділ з реєстраційним номером № 01 закритий.

Натомість в державний реєстр за адресою: АДРЕСА_1 , внесено інші об`єкти нерухомості, а саме: Квартири: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 ; Приміщення: 35, АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , ХХVI, XII, ХХ, XXII, XXIV, VIII, V, X, XV, XVI, XI, ХIV, XIII, IX (а.с.214).

Згідно зі статтею 2 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зміст наведеної норми вказує на те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Отже, суд першої інстанції повинен був дослідити обставини справи та встановити наявність чи відсутність підстав для набуття відповідачем права власності та з урахуванням цього надати оцінку правомірності державної реєстрації права власності за відповідачем.

Однак, як вбачається з матеріалів справи між сторонами не було вичерпано чи врегульовано спірні відносини, оскільки як вважає позивач, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом, а відповідачем не було вчинено дій спрямованих на скасування державної реєстрації чи на зміну статусу будівництва, а навпаки, відповідачем було вчинено наступні дії з використанням реєстрації квартир у самочинно збудованому будинку.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для застосування пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Тернопільської міської ради слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору - скасувати, оскільки вона винесена із порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 26 квітня 2024 року .

Головуючий Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома