П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

22 травня 2024року м. Київ

Справа № 758/9686/22

Провадження № 22-з/824/810/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Масленікової Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3 % річних та інфляційних втрат,

у с т а н о в и в:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28 березня 2016 року в сумі 1418796 грн. 37 коп., яка складається з: суми боргу у розмірі 992936 грн., інфляційних втрат у розмірі 309319 грн. 61 коп. та 3 % річних у розмірі 116540 грн. 76 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7904 грн. 47 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 13 жовтня 2023 року подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року задоволено частково.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

24 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Масленікової Т. М. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , під час перегляду справи апеляційним судом, поніс відповідні витрати в сумі 20 000 грн, що підтверджується належними доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року питання щодо ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат Масленнікова Т.М. в інтересах ОСОБА_1 підтримала заяву та просила її задовольнити.

Від адвоката Щербака І.І. в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Частина 4 ст. 270 ЦПК передбачає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про ухвалення додаткового рішення.

За таких підстав, колегія суддів відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України вважала за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутності ОСОБА_2 та його представників.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Масленнікова Т.М. зазначила попередній розрахунок суми судових витрат, який планує понести ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, яке відбулось 17.04.2024 року Масленнікова Т.М. зробила відповідну заяву щодо надання доказів, підтверджуючих понесення витрат на правничу допомогу, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (т. 2, а. с. 100).

З матеріалів справи убачається, що така заява зареєстрована канцелярією суду 24.04.2024 року, тобто, така заява подана у визначений законодавством термін.

Відповідач своїм правом на заперечення щодо заявленого відповідачем розміру витрат, понесених на правничу допомогу, не скористався.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Масленніковою Т.М. до заяви про ухвалення додаткового рішення подано: договір про надання правової допомоги №10/10//2022 від 10 жовтня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Джастіфай», рахунки на оплату, квитанції та акти виконаних робіт з детальним описом послуг наданих адвокатом у даній справі.

У п.п. 1,2 договору про надання правової допомоги №10/10//2022 від 10 жовтня 2022 року сторони погодили, що гонорар за договором сплачується за кожну процесуальну дію, вчинену адвокатським об`єднанням, вартість яких визначається у додатках до цього договору, що є невід`ємною частиною договору. Сторони домовились, що гонорар за досягнення позитивного результату за договором визначається у додатках до цього договору, що є невід`ємною частиною договору.

У додатку № 2 від 01 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги №10/10//2022 від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та АО «Джастіфай» погодили, що гонорар АО за договором про надання правової допомоги від 10 жовтня 2022 року за надання клієнту правової допомоги становить 5 000 грн - підготовка відзиву/пояснень/заперечень на позовну заяву;2 500 грн - участь адвоката за кожне судове зкасідання.

Згідно акту про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 24 листопада 2023 року АО надало, а клієнт прийняв надану правовому допомогу у виді підготовки відзиву на апеляційну скаргу вартістю 5 000 грн.

В актах про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 24.11.2023, 24.01.2024, 28.02.2024,19.04.2024, 15 травня, 06 червня, 03 липня, 06 липня 2023 року АО надало, а клієнт прийняв надану правовому допомогу у виді участі адвоката в судових засіданнях від 22.11.2023, 24.01.2024, 28.02.2024, 17.04.2024, вартістю 2 500 грн за кожне судове засідання.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п.4 ч.3 ст.137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п.2 ч.3 ст.141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Так, заперечень щодо розміру заявлених витрат позивачем не висловлено.

Поряд з цим, колегія суддів, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та критерію необхідності такої роботи, часу, витраченого на участь в судових засіданнях, які фактично відбулись під головуванням судді Невідомої Т.О. 28.02.2024 та 17.04.2024 року, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, вважає, що застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг є невиправданим.

За наведених обставин, колегія суддів колегія суддів доходить висновку про зменшення заявленного розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню звідповідача на користь ОСОБА_1 , до 10 000 грн.

Отже, апеляційний суд ухвалює у справі додаткове рішення (постанову) про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Масленікової Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура