Справа № 465/9254/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/331/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 465/9254/13

Провадження № 22ц/811/331/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 12 грудня 2023 року у складі судді Марків Ю.С., у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту,-

встановив:

26 вересня 2013 року ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого було ПАТ «ВіЕсБанк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 28 березня 2008 року між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №KF 48106, згідно якого банк надав відповідачу 250 000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 28 березня 2028 року, з процентною ставкою за користування наданими коштами, що визначено умовами підписаного кредитного договору. 19 травня 2008 року ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 підписано додаток №2 до кредитного договору, згідно якого сума кредиту збільшена до 316 000 доларів США та 16 липня 2008 року підписано додаток №3 до кредитного договору, згідно якого сума кредиту збільшена до 411 000 доларів США. Вказує, що банком умови кредитного договору виконані та надано ОСОБА_4 кошти. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, тому 19 березня 2013 року банком направлено ОСОБА_4 повідомлення-вимогу №09-3/12523, згідно якого банк повідомив про своє рішення щодо дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів у зв`язку з тривалим невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором. Зазначає, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договори поруки №РО 93280 та №РО 93281 від 28 березня 2008 року. 28 травня 2013 року банком направлено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повідомлення-вимоги №09-3/12774 та №09-3/12775, згідно яких банк повідомив про дострокове повернення кредиту у випадку непогашення простроченого боргу протягом 30 календарних днів, однак дані листи були залишені без належного реагування. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №KF 48106 від 28 березня 2008 року в межах суми, встановленої рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2014 року - 217 340,14 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 198 824,95 доларів США, заборгованості по відсотках - 13 836,05 доларів США, пені - 4679,14 доларів США.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від від 12 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 209 365, 36 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 198 824, 95 доларів США, заборгованості по відсотках в розмірі 5 861, 27 доларів США, пені в розмірі 4 679, 14 доларів США. В решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що банком не надано суду доказів відправлення та отримання відповідачами повідомлень-вимог від 28 травня 2013 року. Стверджує, що відповідачі вказаних повідомлень-вимог не отримували, відтак, позовні вимоги банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасними та безпідставними і не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідачі заперечуютьправильність нарахування відсотків за користування кредитом, вказаних в розрахунках позивача, та розмір заборгованості у ньому. Банк не надав суду оригіналів кредитних договорів з усіма додатками та змінами, які вносились до цих договорів. Зазначає, що його ( ОСОБА_3 ) представник 12 грудня 2023 року подавав до суду клопотання про витребування у позивача оригіналів документів для проведення судової почеркознавчої експертизи підписів ОСОБА_6 , яка була його (заявника) майновим поручителем. Стверджує, що ОСОБА_6 заперечує свій підпис у договорі поруки від 28 березня 2008 року, договорі про внесення змін до договору поруки від 16 липня 2008 року, договорі про внесення змін до договору поруки від 19 травня 2008 року, додатковій угоді №1 до договору від 17 квітня 2009 року. Оскільки оригіналів вказаних документів ОСОБА_6 не має, то нею було надано копії цих документів на експертне дослідження до Науково-дослідного інституту судових експертиз та права для проведення почеркознавчої експертизи. Зазначає, що для проведення судової почеркознавчої експертизи необхідно надати експерту оригінали вказаних документів, які містять підписи ОСОБА_6 . Однак, судом таких оригіналів документів у банку не витребувано.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.ст. 1054,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, визначені у договорі.

Згідно із ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою (стаття 546 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 553,554,555,629,526 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином.

Згідно із ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 4 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц) зазначила, що звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК.

У статті ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

У постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України зазначив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що 28 березня 2008 року між ВАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк» згідно Статуту ПАТ «Фольксбанк»), правонаступником якого було ПАТ «ВіЕс Банк», а надалі - АТ «Таскомбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №KF 48106, згідно якого позичальнику надано кошти в розмірі 250 000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 28 березня 2028 року; а позичальник зобов`язався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіка платежів за кредитом, що міститься у додатку №1 до кредитного договору і є його невід`ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором.

Пунктом 1.3 цього кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом встановлюються у розмірі 12% річних; у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 15% річних; після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 12% річних.

Відповідно до додатку до договору №2 від 19 травня 2008 року сума кредиту збільшена до 316 000 доларів США та відповідно до додатку №3 від 16 липня 2008 року сума кредиту збільшена до 411 000 доларів США.

Підписанням додатку №б/н від 1 вересня 2008 року до кредитного договору №KF 48106 від 28 березня 2008 року сторони дійшли згоди щодо зміни термінів сплати позичальником нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 17 квітня 2009 року до кредитного договору сторони дійшли згоди змінити розмір процентів за користування кредитом позичальником, отриманим згідно умов кредитного договору, а саме: на період з 1 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року включно процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 11% річних.

Встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_4 кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами договору, що підтверджується заявами на видачу готівки №1268 34 від 28 березня 2008 року на суму 250 000 доларів США, №1268 24 від 20 травня 2008 року на суму 66 000 доларів США та №259 2 від 16 липня 2008 року на суму 95 0000 доларів США.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №KF 48106 від 28 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки №РО93280 від 28 березня 2008 року та з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №РО93281 від 28 березня 2008 року.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов`язання не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості та рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2014 року.

Відповідно до рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором №KF48106 від 28 вересня 2008 року станом на 26 листопада 2013 року становить 217 340,14 доларів США, що включає в себе заборгованість по кредиту в розмірі 198 824,95 доларів США, заборгованість по відсотках в розмірі 13 836,05 доларів США та пені в розмірі 4 679,14 доларів США.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 28 травня 2013 року ПАТ «Фольксбанк» у зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань на адресу відповідачів направлено рекомендованим листом вимоги №09-3/12523, №09-3/12774 та №09-3/12775 про дострокове повернення кредиту за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання вказаного повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком цього повідомлення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 28 травня 2013 року ОСОБА_4 надіслано повідомлення-вимогу з попередженням про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент направлення банком вимог-повідомлень) якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до п.1.4 додатку №2 від 19 травня 2008 року до кредитного договору №KF48106 від 28 березня 2008 року та п.1.4 додатку №3 від 16 липня 2008 року до цього договору № позичальнику надавався кредит для ремонту та облаштування квартири за адресою: АДРЕСА_1 та для купівлі і ремонту квартири на первинному ринку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із п. 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Встановлено, що кредитний договір №KF48106 від 28 березня 2008 року є договором споживчого кредитування, що свідчить про неприпустимість нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 28 липня 2013 року.

З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались у наступному порядку: за квітень 2013 року - 174,33 доларів США; за травень 2013 року - 2026,38 доларів США; за червень 2013 року - 1961,01 доларів США; за липень 2013 року - 2026,38 доларів США; за серпень 2013 року - 2026,38 доларів США; за вересень 2013 року - 1961,01 доларів США; за жовтень 2013 року - 2026,38 доларів США; за листопад 2013 року - 1961,01 доларів США; за грудень 2013 року - 2026,38 доларів США; за січень 2014 року - 2026,38 доларів США; за лютий 2014 року - 1830,28 доларів США; за березень 2014 року - 2026,38 доларів США; за квітень 2014 року - 1961,01 доларів США; за травень 2014 року - 2026,38 доларів США; за червень 2014 року - 1961,01 доларів США.

З урахуванням встановленого розміру заборгованості за відсотками за кристування кредитом станом на 26 листопада 2013 року рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2014 року, яка становить 13 836,05 доларів США, та враховуючи неможливість нарахування позивачем відсотків за користування кредитом після 28 липня 2013 року, судом першої інстанції вірно не взято до уваги нарахування банком відсотків за користування кредитом за серпень 2013 року в розмірі 2026,38 доларів США, за вересень 2013 року в розмірі 1961,01 доларів США, за жовтень 2013 року в розмірі 2026,38 доларів США та за листопад 2013 року в розмірі 1961,01 доларів США.

Відповідно до п. 6.2, 6.3 кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту та/або несвоєчасну (неналежну) сплату процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Згідно рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2014 року заборгованість по пені становить 4 679,14 доларів США, розрахунок пені в такому розмірі відповідачами не спростований.

На підставі встановленого суд першої інстанції прийшов до висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у іноземній валюті.

Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 цього Кодексу у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором №KF48106 від 28 березня 2008 року в розмірі 209 365,36 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту в розмірі 198 824,95 доларів США, заборгованості по відсотках в розмірі 5 861,27 доларів США та пені - 4 679,14 доларів США.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий

Судді