Справа № 488/3396/23 Головуюча у 1-й інстанції Селіщева Л. І.
Провадження № 22ц/812/607/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Самчишиної Н. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Селіщевої Л. І. у місті Миколаєві о 14 год 00 хв. зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія

«Європейська агенція з повернення боргів»

(далі - ТОВ ФК «ЄАПБ»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ТОВ ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 75 120 грн 72 коп. заборгованості за двома різними кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 28 грудня 2020 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «МШФД») укладено договір №620067616 на суму 17 000 грн за допомогою використання позичальницею одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 858 грн 40 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 45 372 грн 32 коп.

24 липня 2021 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ КУ«ЄКГ») укладено договір №/710109 на суму 4 000 грн за допомогою використання позичальницею одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальницею своїх зобов`язань виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн та процентами за користування кредитом в сумі 9 890 грн.

За вказаними договорами позивач набув права вимоги на підставі окремих договорів факторингу та у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх обов`язків змушений звернутись до суду з цим позовом.

21 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому вважала позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилалася на зміст норм Цивільного кодексу України в частині виконання зобов`язань та відповідальності за порушення строків їх виконання, а також на міжнародні норми права щодо захисту прав споживачів та рішення Європейського суду з прав людини.

Вказувала, що позивачем не надано доказів, які підтверджують неналежне виконання нею зобов`язань за вказаними кредитними договорами. Не надано і обґрунтованого розрахунку за кредитами, та за такого просила в задоволенні позову відмовити. Посилалась на відповідну судову практику.

У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідачки, виклав положення чинного законодавства, що регулюють укладення електронного договору, повторно обґрунтував позовні вимоги щодо кожного договору окремо та просив визнати відзив ОСОБА_1 таким, що не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, а розгляд справи проводити за відсутності його представника. Надав розрахунок заборгованості, витяги з реєстру прав вимоги, договір факторингу, укладений ТОВ «МШФД» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», та докази перерахування на користь відповідачки коштів в сумі 4 000 грн.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року позов ТОВ ФК «ЄАПБ» задоволено. Ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» кредитної заборгованості у загальній сумі 75 120 грн 72 коп., яка складається із: заборгованості за кредитним договором №620067616 в розмірі 61 230 грн 72 коп., з яких: 15 858 грн 40 коп. сума боргу за тілом кредиту, а 45 372 грн 32 коп. сума заборгованості за відсотками; та із заборгованості за договором позики № /710109 в сумі 13 890 грн, з яких: 4 000 грн сума боргу за позикою і 9 890 грн сума заборгованості за відсотками. Розподілено судові витрати.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором та договором позики.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На думку відповідачки суд не звернув увагу на порушення кредитором повідомлення її, як споживачки, про умови кредитування, надання суми кредиту, нарахування відсотків, пені та комісії. Не підтверджено узгодження усіх суттєвих умов за укладеними договорами, як договорами приєднання. Не надано позивачем оригіналів чи якісно виконаних копій документів: виписок по рахунках обліку заборгованості в розрізі обліку заборгованості по кредиту, простроченому кредиту, процентах, прострочених процентів, комісії та пені з урахуванням переносів, у зв`язку зі зміною планів рахунків, щоденних оборотно-сальдових відомостей за дні, коли наявний рух коштів по аналітичних рахунках, що були задіяні в обліку кредиту по клієнту. Тому судом безпідставно не взяти до уваги її заперечення, що викладені нею у відзиву на позовну заяву.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, у якому він вважав її доводи необґрунтованими, а рішення суду таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, переважно з аргументів аналогічних, викладених ним раніше у позовній заяві та відповіді на відзив.

Посилався на укладення сторонами електронних договорів, які регулюються, крім норм ЦК України, положеннями Законом України «Про електронну комерцію», та при їх укладенні сторони узгоджують індивідуальну частину договору з усіма умовами кредитування: суму кредиту, процентну ставку за користування та строк надання кредит. Суми боргу нараховані первісними кредиторами без нарахування жодних штрафних санкцій та пред`явлені позивачем, як правонаступником первісних кредиторів, за укладеними між ними договорами факторингу.

9 квітня 2024 року додав клопотання про приєднання копії платіжного доручення про перерахування коштів ТОВ «МШФД» на ім`я відповідачки.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 21 березня 9 квітня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

При вирішенні справи судом встановлено, що 28 грудня 2020 року шляхом заповнення заявки на сайті товариства та після отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту між ОСОБА_1 та ТОВ «МШФД» укладено кредитний договір № 620067616 на суму 17 000 грн строком на 30-ть днів із нарахуванням у цей період дисконтної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 51,24 % річних, що становить 0,14% процентів в день від суми кредиту за кожний день користування, за умови здійснення платежів не пізніше строку дії договору, та яка складає 714 грн. При цьому, у випадку продовження строку дії Дисконтного періоду на умовах визначених п 1.3. договору, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 497,48 % річних, що становить 1,36 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування (а.с.8-10).

Відповідно до пункту 1.4.3. договору, у разі користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3. договору, проценти нараховуються за базовою процентною ставкою в розмірі 622,2 % річних, що становить 1,7 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування. При цьому сторони погодили загальну орієнтовну вартість кредиту та загальні витрати за кредитом, зокрема, нарахування процентів, після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів за користування кредитом, в розмірі 8 670 грн. Договір підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.8-10).

Як вбачається з копії платіжного доручення b093fee5-fdd9-4e6c-30cf2a0e0aa2 від 28 грудня 2020 року, позичальниці ОСОБА_1 у день укладення договору на платіжну картку перераховано 17 000 грн (а.с.124).

24 липня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі ТОВ КУ «ЄКГ») укладено кредитний договір на суму 4 000 грн строком на 30 днів зі сплатою 2% на добу, що становить 730% річних з фіксованою процентною ставкою. За змістом пункту 4.3. у разі неповернення позичальником кредиту в обумовлений строк, вказані проценти нараховуються протягом строку користування кредитом, але не більше 90 днів. Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.49-50).

Того ж дня оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі онлайн» проведено успішну транзакцію на суму 4 000 грн на карту НОМЕР_1 емітовану АТ «Приватбанк» ( а.с.84).

28 листопада 2018 року ТОВ «МШФД» відступило право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 договором ТОВ «Таліон Плюс» (а.с.85-87), а 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило отримане право вимоги позивачу ТОВ ФК «ЄФПБ» (а.с.11-14). До договорів факторингу надані додатки у вигляді акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з самого реєстру стосовно договору укладеного з відповідачкою, за яким відступлене право вимоги на користь позивача, а також розрахунок заборгованості.

19 квітня 2022 року ТОВ КУ «ЄКГ» відступило право вимоги за укладеним з ОСОБА_2 договором позивачу у цій справі, додавши акт прийому-передачі реєстру боржників та витягу з самого реєстру стосовно договору укладеного з відповідачкою, за яким відступлене право вимоги на користь позивача, а також розрахунок заборгованості (а.с.22-27).

Обставини та факти укладення договорів та отримання за ними коштів в користування відповідачкою у поданому відзиву на позовну заяву та змісті апеляційної скарги не заперечуються.

Посилання відповідачки на невиконання первісними кредиторами обов`язку інформування споживача про умови кредитування суперечить, як положенням Закону України «Про електронну комерцію», так і наданим до суду екземплярам договорів з наявністю її особистого їх підписання у відповідності до вищенаведеного Закону, із застосуванням ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора для їх електронного підписання.

Таким чином, договори укладені відповідачкою на визначених у них умовах, і доказів протилежного матеріали справи не містять.

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За розрахунком первісних кредиторів та позивача, як їх правонаступника, відповідачкою належним чином умови договорів не виконані та своєчасно раніш отримані кредитні кошти не повернуті.

В той же час, заперечуючи проти доводів позивача про неналежне виконання зобов`язань, відповідачкою на їх спростування та щодо належного виконання нею умов договорів із поверненням своєчасно суми боргу з процентами доказів ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано. Зокрема, щодо наявності даних про внесення коштів на погашення отриманої позики шляхом перерахування з платіжної картки або іншим чином.

Враховуючи наведене та вимоги статті 526 ЦК України, за якими зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідачки ОСОБА_1 сум основного боргу, які виникли на підставі укладених 28 грудня 2020 року та 24 липня 2021 року електронних кредитних договорів між позичальницею та первісними кредиторами, та наявність нарахування та стягнення на їх підставі процентів.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідачці за договором кредиту від 28 грудня 2020 року нараховано заборгованість по основному боргу в сумі 15 858 грн 40 коп. та 45 372 грн 32 коп. заборгованість за відсотками.

Між тим, відповідно до умов укладеного договору його сторонами узгоджено розмір сум для нарахування відсотків за користування кредитом, як в межах дисконтного періоду протягом строку надання кредиту, так і після продовження користування кредитом відповідачкою за межами дисконтного періоду, які обмежені сумами 714 грн та 8 670 грн, внаслідок чого загальний максимальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає суму в 9 384 грн.

Також відповідно до умов іншого договору, укладеного 24 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ УК «ЄКГ» сторонами обумовлено, що термін дії договору складає 30 днів, внаслідок чого розмір процентів за користування кредитом обумовлено сторонами в загальній сумі 2 400 грн, а загальні витрати за кредитом в 6 400 грн.

За наведеного судом першої інстанції помилково визначений загальний розмір заборгованості за процентами за кожним із договорів, а саме: за договором від 28 грудня 2020 року в сумі 45 372 грн 32 коп. замість 9 384 грн, а за договором від 24 липня 2021 року 9 890 грн замість 2 400 грн.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідно до положень пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід змінити в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за процентами, як за кожним із договорів, так і в загальній сумі стягнення, зменшивши розмір суми процентів: за кредитним договором №620067616, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «МШФД» 28 грудня 2020 року до 9 384 грн боргу; за договором позики №/710109 укладеним нею з ТОВ УК «ЄКГ» 24 липня 2021 року до 2400 грн, внаслідок чого загальна сума боргу за основним боргом та заборгованість за процентами зменшиться до 31 642 грн 40 коп.

Підстави для скасування чи зміни судового рішення в частині стягнення основної суми боргу за тілом кредиту та позики відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового тлумачення відповідачкою норм чинного законодавства та зводяться до переоцінки доказів та обставин справи.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із зміною рішення суду першої інстанції та частковим задоволенням позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» 1119 грн 84 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та з ТОВ ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 2 330 грн 17 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року змінити, зазначивши про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 31 642 грн 40 коп. загального боргу, який утворився із: заборгованості за договором №620067616 від 28 грудня 2020 року в загальному розмірі 24 242 грн 40 коп., яка складається з: боргу за тілом кредиту в сумі 15 858 грн 40 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 9 384 грн; та заборгованості за договором позики №/710109 від 24 липня 2021 року в сумі 6 400 грн, що складається з: 4 000 грн тіла позики та 2 400 грн заборгованості за відсотками.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» 1 119 грн 84 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2 330 грн 17 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О .О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина