Дата документу 17.04.2024
Справа № 334/1738/24
Провадження № 2/334/1346/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участю представника відповідачки адвоката Скользнєвої В.В.

встановив:

представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.12.2019 в сумі 129 679,60 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що 28.12.2019 відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та отримала кредит у розмірі 45 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, у зв`язку з чим станом на 05.12.2023 виникла заборгованість по сплаті кредиту (тілом кредиту) у сумі 129 679,60 гривень.

Представник ОСОБА_1 адвокат Усенко А.В. подав відзив на позов, в якому зазначив, що Анкета-заява від 28.12.2019 не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, розміру, підстав та порядку нарахування процентів за користування кредитним коштами. Позивачем не доведено факт отримання картки, користування нею, погодження сторонами нарахування процентів. Позивач не надав виписки за картковими рахунками позичальника. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність вказаної суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки є внутрішнім документом банку та не містить відомостей щодо отримання коштів. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Умови та Тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву від 28.12.2019. Надані банком Умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Представник позивача ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 28.12.2019 підписанням договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Також підтвердила, що вказані документи зрозумілі відповідачці та не потребують додаткового тлумачення. У разі якщо клієнт не погоджується із запропонованими змінами він має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю заборгованість за договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Відповідачка не зверталася до банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту та продовжувала користуватися карткою. Анкету-заяву разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самої відповідачки. У підписаній анкеті-заяві відповідачка визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідачка повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг на підтвердження чого у мобільному додатку було введено OTP-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений нею мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, 28.12.2019 відповідачка успішно пройшла процедуру верифікації та підписала Анкету-заяву. Отже, підписанням анкети-заяви відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 28.12.2019, а також засвідчила, що повідомлена Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідачки складає 45 000 гривень. Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви підписанням договору відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) - 84 679,60 гривень. Себто заборгованість складає 129 679,60 гривень. Вказана заборгованість складається з повністю використаного відповідачкою кредитного ліміту у сумі 45 000 гривень та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 84 679,60 гривень. У зв`язку з тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Базова процентна ставка - 3,2 % в місяць (38,4 % річних) з 01.09.2020 3,1 % в місяць (37,2 % річних). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності прострочено|ї заборгованості) - 6,4% у місяць (76,8% річних) з 01.09.2020 6,2 % у місяць (74,4 %). Відповідно до Тарифів, дійсних на дату підписання: пільговий період за карткою до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5 % (з 01.09.2020 4 %) від заборгованості (не менше 100 гривень, але 1 не більше залишку заборгованості). За весь час користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 378 062,02 гривні. Отже, сума заборгованості складає 129 679,60 гривень. Виписка є належним доказом заборгованості, що кореспондується з позиціями Верховного Суду, які записані у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618св19 та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689св21. Поповнення, які проводила відповідачка свідчать про усвідомлення, що вона повинна банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів.

Представник ОСОБА_1 адвокат Усенко А.В. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не містять підпису відповідачки та позивачем не доведено, що саме ці Умови, Тарифи розуміла відповідачка, ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи анкету-заяву. Роздруківка із сайту банку, довідка про наявність рахунку та довідка про розмір встановленого кредитного ліміту належним доказом бути не може, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем. Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Позивачем не доведено, що відповідачка була ознайомлена саме з наданими Умовами і Правилами обслуговування, Тарифами а також, відсутні докази, що сторонами узгоджено суму кредиту, розмір процентної ставки, строк повернення кредиту та порядок повернення кредиту, у тому числі розмір щомісячного платежу. Як вбачається з виписки руху коштів по картці, суму заборгованості за кредитом позивач збільшив на суму заборгованості за відсотками у розмірі 52 239,70 гривень, тобто до заявленої суми заборгованості за кредитом фактично входить плата за користування кредитом, а не надані позичальнику в користування кошти. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, а тому його не можна розцінювати, як частину кредитного договору. Анкета-заява не містить узгодженого сторонами розміру процентної ставки за користування кредитом, а відтак позивач безпідставно нарахував відсотки за користування кредитом у сумі 52 239,70 гривень. Позивач необґрунтовано збільшив суму заборгованості за кредитом на суму відсотків за користування кредиту, оскільки така сума є складовою повної вартості кредиту, однак не є сумою, яку фактично отримала у борг відповідачка, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року у справі № 293/599/19-ц. Сума коштів, отриманих відповідачкою складає 77 439,90 гривень, проте, вимога про стягнення суми кредиту є передчасною. Відповідно до довідки про наявність рахунку від 09.04.2024 позивач надав відповідачці кредитну картку строком дії до червня 2024 року, а отже, строк кредитування обмежується строком дії кредитної картки та закінчується 30.06.2024.

Представником позивача ОСОБА_2 подані додаткові пояснення, які суд не бере до уваги, оскільки при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених ЦПУ України, якими є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, що передбачено статтею 174 ЦПК України.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 05.03.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про відкладення розгляду справи не подала.

Представник відповідачки адвокат Скользнєва В.В. у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, з урахуванням обставин, викладених у відзиві та запереченнях.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

28.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі - заява від 28.12.2019), в якій зазначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, Тарифи складають договір про надання банківських послуг.

На підставі кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді кредитної лінії зі встановленим кредитним лімітом на поточний рахунок у сумі 45 000 гривень.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав заяву від 28.12.2019, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Мonobank) з Тарифами Чорної картки monobank та Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 09.04.2024 відповідачці було надано кредитну картку НОМЕР_1 з терміном дії до червня 2024 року.

Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту кредитний ліміт відповідачці банком був збільшений з 20 000 гривень до 45 000 гривень.

Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою руху коштів по картці, заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 05.12.2023 становить 129 679,60 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд встановив, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

У заяві від 28.12.2019 процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за договором, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Умови, розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови обслуговування рахунків фізичної особи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови обслуговування фізичних осіб та Тарифи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Тарифи та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Тарифи та Умови, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відповідачкою процентів за користування кредитом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої цієї статті.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої вказаної статті.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 3 Закону № 1734-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII споживачем є фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною першою статті 12 Закону № 1734-VIII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті в повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Перевіривши розрахунок заборгованості та виписку з руху коштів по картці від 09.04.2024 суд встановив, що позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 52 239,70 гривень, які були частково сплачені відповідачкою та частково зараховані позивачем в заборгованість по тілу кредиту.

Враховуючи, що умовами кредитного договору, яким є заява від 28.12.2019, не передбачена сплата відсотків за користування кредитом, відсотки в сумі 52 239,70 гривень необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту сумі 129 679,60 гривень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 77 439,90 гривень.

Суд відхиляє аргументи позивача про підписання Умов, Тарифів та Паспорту споживчого кредиту відповідачем електронним підписом за таких обставин.

Відповідно до статті 6 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» в редакції, чинній на момент підписання заяви від 28.12.2019 (далі Закон № 851-IV), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України від 05.10.2017 № 2155-VIII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (далі - Закон № 2155-VIII), електронним підписом є електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Державне регулювання у сферах електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації у банківській системі України здійснює Національний банк України, що передбачено статтею 5 Закон № 2155-VIII.

У пункті 14 розділу ІІ Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 № 78, чинного на момент підписання заява від 28.12.2019 (далі Положення № 78), зазначено, що використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Укладення окремого договору щодо використання кваліфікованого ЕП не вимагається.

У пункті 6 заяви від 28.12.2019 сторони погодили укладання договору щодо генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключам 0262960A3019C644AA4F22E124D1677E904379F4C12FFA7042C32232, яка буде використовуватися відповідачкою для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідачка визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Згідно з розділом ІV Положення № 78 банки України та їх клієнти під час вчинення правочинів у вигляді електронних документів мають право використовувати удосконалений ЕП на підставі договору з урахуванням вимог пункту 14 розділу ІІ цього Положення. Банк визначає технологію використання удосконаленого ЕП та засоби удосконаленого електронного підпису чи печатки, що використовуються під час взаємодії банку з клієнтом. Суб`єкти електронної взаємодії використовують удосконалений ЕП без сертифіката відкритого ключа або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується сертифікатом відкритого ключа на договірних засадах, або чинність відкритого ключа підписувача засвідчується надавачем електронних довірчих послуг згідно з вимогами законодавства України у сфері електронних довірчих послуг, нормативно-правових актів Національного банку України. Удосконалений ЕП є таким, що пройшов перевірку, якщо перевірку удосконаленого ЕП здійснено згідно з процедурою, зазначеною в договорі, укладеному між учасниками електронної взаємодії.

Відповідно до пунктів 5, 14, 25 та 38 частини першої статті 1 Закону № 2155-VIII відкритим ключем є параметр алгоритму асиметричного криптографічного перетворення, який використовується як електронні дані для перевірки електронного підпису чи печатки, а також у цілях, визначених стандартами для кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів. Засвідчення чинності відкритого ключа - процедура формування сертифіката відкритого ключа. Кваліфікований сертифікат відкритого ключа - сертифікат відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону. Сертифікат відкритого ключа електронний документ, який засвідчує належність відкритого ключа фізичній або юридичній особі, підтверджує її ідентифікаційні дані та/або надає можливість здійснити автентифікацію веб-сайту.

Умови, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту не містять відомостей про їх підписання відповідачкою відкритим ключем 0262960A3019C644AA4F22E124D1677E904379F4 C12FFA7042C32232. Також позивачем не наданий сертифікат відкритого ключа, який підтверджує його чинність. Отже вказані документи не містять удосконаленого електронного підпису відповідачки, а отже не є належними доказами у справі.

Також суд відхиляє аргументи представника відповідачки про те, що позивачем не доведений факт отримання відповідачкою картки та користування нею, оскільки він спростовується довідкою про наявність рахунку від 09.04.2024, довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту, розрахунком заборгованості та випискою з руху коштів по картці від 09.04.2024.

Крім цього відхиляються її аргументи про те, що позивачем не надані належні та допустимі докази заборгованості за кредитним договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим відповідно до пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц. Таким чином вказані аргументи спростовуються розрахунком заборгованості та випискою з руху коштів по картці від 09.04.2024.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 808,21 гривень (3 028 гривень (судовий збір)*(77 439,90 гривень (задоволена частина позову)*100%:129 679,60 гривень (ціна позову)).

Керуючись статтями 3, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.12.2019 в сумі 77 439 (сімдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 90 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір в сумі 1 808 (одна тисяча вісімсот вісім) гривень 21 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення складене 22 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, ,

відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.В. Фетісов