Провадження № 2/760/2487/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» /далі - ДП «КиївГазЕнерджи»/ (; адреса: 01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б) до ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

05.08.2021 вказана позовна заява, датована 02.08.2021, за підписом представника позивача - Воінова А.О. (діє на підставі довіреності), надійшла до Шевченківського районного суду міста Києва, в якій позивач просить стягнути з відповідача 49 067,73 грн, з яких:

- 36 676,07 грн - заборгованість за спожитий природний газ;

- 682,28 грн - пеня;

- 3 030,28 грн - 3% річних;

- 8 679,10 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.08.2021 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

25.10.2021 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Шевченківського районного суду міста Києва від 19.10.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справа фактично передана судді по реєстру 27.10.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.11.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог вказується, що відповідач є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015 здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015.

Звертається увага, що пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, було опубліковано в газеті «Сегодня» за № 116 від 26.06.2015, який відповідає Типовому договору про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02.03.2015 № 74.

Зі слів позивача, за змістом вказаної пропозиції, всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015 отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно.

Вказується, що відповідачка є такою, що прийняла пропозицію та уклала договір 01.07.2015 про надання послуг з газопостачання, оскільки після 30.06.2015 вона продовжила отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками природний газ.

Зазначається, що 07.06.2019 в «Газеті по - українські» за № 43 опубліковані зміни до умов типового договору, зокрема, п. 4.6 Договору було доповнено (конкретизовано) наступним змістом: «остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку непроведення розрахунків до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця наступного за розрахунковим, умови договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим, постачальник здійснює нарахування пені згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Підсумовується, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у останньої утворилася заборгованість в загальній сумі 49 067,73 грн, з яких: 36 676,07 грн - заборгованість за послуги газопостачання; 682,28 грн - пеня; 3 030,28 грн - 3 % річних; 8 679,10 грн - інфляційні втрати.

За таких обставин, позивач просить захистити порушені права та майнові інтереси, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо правової позиції відповідача

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до наданої довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.11.1973 по т.ч. зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 39).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

Відповідач кореспонденцію суду не отримала, а лист повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 52).

Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 13.09.2023 зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 54; https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1476047/).

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

26.06.2015 в газеті «Сегодня» було опубліковано повідомлення (а.с. 5-6), зокрема, про те, що: «з 01.07.2015 послуги з газопостачання на території своєї ліцензії здійснюватиме створене ПАТ «Київгаз» дочірнє підпримство «КиївГазЕнерджи».

Всі побутові споживачі, які продовжують, після 30.06.2015, отримувати, на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи», природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання, на нижченаведених умовах та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно.

Перше, після 30.06.2015 отримання природного газу побутовим споживачам є моментом укладання вказаного договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015, він є таким, що з 01.07.2015 уклав договір про нижченаведене».

Відповідно до п. 1, 3, 5 опублікованої оферти, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку для побутових потреб (приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами у строки та на умовах, що передбачені договором.

Споживач розраховується з постачальником за надані послуги з газопостачання за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, встановленими Національною комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Положеннями п. 6, абз. 2 п. 9 опублікованої оферти передбачено, зокрема, що за наявності лічильника газу, обсяг спожитого споживачем газу визначається за фактичними показаннями лічильника. Споживач вносить платежі не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, а у разі отримання платіжного документа, який виписує постачальник, оплачує його протягом 10 днів з дати, зазначеної у такому платіжному документі.

07.06.2019 в «Газеті по-українські», ДП «КиївГазЕнерджи» опублікувало актуальну редакцію договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - договір постачання природного газу) /а.с. 7-11/, положеннями п. 2.1 якого передбачено, що за цим договором, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Положеннями 4.1, абз. 3 п. 4.6 договору постачання природного газу передбачено, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється регулятором.

Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюється до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку непроведення розрахунків до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, з 26 числа місяця, наступного за розрахунковим, умови договору в частині проведення розрахунків, вважаються порушеними, у зв`язку з чим постачальник здійснює нарахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

До позовної заяви долучено копію договору про надання послуг з газопостачання № 46970409 від 02.09.2003 укладеного з відповідачем ( ОСОБА_1 ) /а.с. 16-18/).

Зі змісту долучених розрахунків (а.с. 20-22; 23-24), заборгованість відповідача за послуги газопостачання за період з вересня 2015 по липень 2021 становить 49 067,73 грн, з яких:

-36 676,07 грн - заборгованість за послуги газопостачання;

-8 679,10 грн - інфляційні втрати;

-3 030,28 грн - 3% річних;

- 682,28 грн - пеня.

25.06.2015 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видало ДП «КиївГазЕнерджи» ліцензію серії АЕ № 299069 на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом строком дії з 01.07.2015 по 30.06.2020 (а.с. 25-28).

Також, до позовної заяви долучено копії: акту № 1775 про встановлення побутового лічильника газу від 03.12.2013 (а.с. 19), паспорту відповідача (а.с. 12-14), ідентифікаційного коду відповідача (а.с.15).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Статтею 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

При цьому, як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач у справі ( ОСОБА_1 ) у квартирі, за адресою розташування якої позивачем надаються послуги газопостачання, не зареєстрований та її власником не є.

Отже матеріалами справи не доведено, що особа, вказана позивачем у якості відповідача, є споживачем наданих послуг, про стягнення заборгованості за які ставиться питання у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема щодо достатності доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Позивачем не надано належних та достатніх доказів, що відповідач є споживачем послуг газопостачання за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначення в розрахунку заборгованості про те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, не є належним доказом на підтвердження зазначених обставин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в зв`язку з відсутністю доказів, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у даному спорі.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич