ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/2573/23

провадження № 22-ц/4809/455/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року (суддя Савельєва О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 16.03.2023 він звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення завідувачем Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. кримінального правопорушення за фактом одержання 20.01.2023 неправомірної вигоди в розмірі 2 225 грн в межах провадження спадкової справи №52/2015. Вказана заява була перенаправлена до відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, проте зазначеним відділом поліції відомості за його заявою від 16.03.203 до ЄРДР внесені не були. У зв`язку з цим він неодноразово звертався на гарячу лінію Кіровоградської ОДА та Урядову гарячу лінію, декілька разів телефонував та приїжджав до відділу поліції №1 (м. Знам`янка) з метою дізнатися результати розгляду його заяви та надати письмові пояснення в якості потерпілого, однак лише 24.03.2023 працівники поліції отримали від нього заздалегідь надрукований ним текст пояснень по факту отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди, проте відомості про скоєний злочин до ЄРДР так і не внесли. В результаті бездіяльності відповідальних осіб відділу поліції №1 (м. Знам`янка) він був вимушений звернутися до слідчого судді зі скаргою, в якій просив внести відомості за його заявою від 16.03.2023 до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді від 30.03.2023 його скарга задоволена, відомості до ЄРДР були внесені 06.04.2023 за №0000340 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Проте, здійснюючи досудове розслідування протягом 23 днів, 29.04.2023 старшим слідчим СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Миколаєнко А.В. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження. При цьому, за цей час слідчий лише допитала його в якості потерпілого та здійснила допит двох свідків, жодних інших слідчих дій нею не проведено. Вказав, що дізнавшись про необґрунтоване закриття кримінального провадження, він був вимушений знову звертатися до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого. Ухвалою від 08.05.2023 слідчим суддею його скаргу задоволено, постанову про закриття кримінального провадження скасовано. Крім того, в межах даного кримінального провадження 12.06.2023 ним було подано скаргу на постанову прокурора Знам`янської окружної прокуратури про часткове задоволення його клопотання від 09.06.2023, яка ухвалою слідчого судді від 06.07.2023 задоволена, постанову прокурора в частині відмови у задоволенні його клопотання про допит свідків та призначення психологічної експертизи відеозйомки їх показів скасовано.

Вважає, що працівниками відділу поліції №1 (м. Знам`янка) досудове розслідування здійснюється поверхнево, ними ухвалюються процесуальні рішення, які тричі були скасовані слідчим суддею, прокурор Знам`янської окружної прокуратури належне процесуальне керівництво у справі не здійснює, а лише приймає рішення, які унеможливлюють притягнення до відповідальності винних осіб. Незаконними та протиправними діями Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури через бездіяльність їх територіальних органів йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він більше 12 разів спеціально їздив до м. Кропивницький з метою вирішення та розв`язання питань, пов`язаних з вчиненням стосовно нього протиправних дій, весь цей час, захищаючи свої порушені права з боку правоохоронних органів, щоденно відчував душевні хвилювання, емоційний розлад, потерпав приниження своєї гідності, витрачав особистий час, знання та життєвий досвід на боротьбу з правоохоронною системою, які міг би витратити з дієвою користю для себе та членів своєї родини, отримати додатковий прибуток, який виражається в позбавленні можливості витрачати свій вільний (позаробочий) час для поліпшення житлових умов, проведенні ремонту квартири та будинку, ремонті та обслуговуванні автомобіля, заготівлі сезонних овочів та фруктів, лікарських рослин на зимовий період, а також займання разом з сім`єю активним відпочинком, спортом на свіжому повітрі з метою поліпшення стану свого здоров`я та здоров`я членів своєї сім`ї. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 9 000 грн.

З цих підстав, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 подали апеляційній скарги.

В апеляційних скаргах скаржник та його представник ставлять питання про скасування рішення суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, зокрема те, що суд не надав належної оцінки поясненням позивача та показам свідка дружини позивача щодо заподіяння моральної йому моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Миколаєнко А.В. перебуває кримінальне провадження №0000340, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Позивач у даному кримінальному провадженні є потерпілим.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені на підставі ухвали слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2023, постановленої за результатами розгляду скарги позивача на бездіяльність службових осіб відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, викладених у його заяві від 16.03.2023.

Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що ОСОБА_1 16.03.2023 звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 16.03.2023 про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення завідувачем Першої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. кримінального правопорушення за фактом одержання 20.01.2023 неправомірної вигоди службовою особою у розмірі 2 225 грн. в рамках провадження спадкової справи №52/2015. Зазначена інформація 16.03.2023 була зареєстрована до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за №9544 та направлена до відділу поліції №1 (м.Знам`янка) за територіальністю. Проте, зазначеним відділом поліції відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 16.03.2023 до ЄРДР не внесені.

03.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Миколаєнко А.В. від 29.04.2023 про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 08.05.2023 скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова про закриття кримінального провадження скасована. Під час розгляду цієї скарги слідчим суддею встановлено, що слідчим не досліджені всі обставини вчинення кримінального правопорушення та не проведені необхідні слідчі дії, тобто слідство проведено не в повному обсязі, без дослідження всіх обставин кримінального провадження.

ОСОБА_1 29.06.2023 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Анастасієвої В.В. від 12.06.2023 про часткове задоволення його клопотання від 09.06.2023 про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також призначення психологічної експертизи відеозйомки їх показів. Ухвалою слідчого судді від 03.07.2023 скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова прокурора скасована. Під час розгляду цієї скарги слідчий суддя дійшов висновку, що постанова прокурора не містить достатніх переконливих мотивів, що дали б підстави стверджувати про недоцільність проведення допитів вказаних у клопотанні ОСОБА_1 свідків та призначення психологічної експертизи.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000340 від 06.04.2023 триває.

Також, у суді першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка надала пояснила, що позивач є її чоловіком, після смерті його матері йому залишився у спадок будинок. В січні 2023 року він отримав свідоцтво про право на спадщину і, прийшовши додому, сказав, що нотаріус напевно взяла з нього зайві гроші за свої послуги, за його підрахунками він їй переплатив більше 2 000 грн. Після цього в їх житті все змінилося в гіршу сторону, він вночі та вдень читає законодавство, постійно звертається за консультаціями, спілкується з адвокатами, їздить до м.Кропивницький, подає скарги до суду, по домогосподарству нічого не може робити, оскільки немає часу, все на її плечах. У нього постійні душевні хвилювання, весь час нервує, приймає заспокійливі засоби, в сім`ї склалася нервова атмосфера, сімейні стосунки між ними погіршилися, звичний уклад життя повністю змінився. До цих подій він завжди був спокійний та врівноважений.

Суд встановивши дані обставини справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів заподіяння йому моральної шкоди, яка згідно з ч.2 ст.23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави покладення обов`язку відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, згідно з положеннями яких шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Так, статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення обов`язку відшкодувати завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19, від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19.

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про завдання моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При вирішенні таких спорів слід виходити з того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Отже, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Європейський суд з прав людини у пункті 100 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав, що існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Враховуючи те, що позивач звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із письмовою заявою про внесення змін до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, за цей час не вчинено належних та ефективних дій з метою забезпечення швидкого та неупередженого розслідування, при цьому позивач подавав скарги на бездіяльність відповідних осіб відділу поліції та на постанову про закриття кримінального провадження, які були задоволенні слідчим суддею, а тому апеляційний суд вважає про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок неефективної діяльності органу досудового розслідування в розмірі 9000 грн.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволенні, а позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9000 грн за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області в дохід держави судовий збір в сумі 894,66 грн

Стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури в дохід держави судовий збір в сумі 894,66 грн

Стягнути з Державної казначейської служби України в дохід держави судовий збір в сумі 894,66 грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постави складено 30.04.2024.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський