_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3341/24
УХВАЛА

02.05.2024 суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та процентів за користування безпідставно набутими коштами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та процентів за користування безпідставно набутими коштами.

Згідно автоматизованого розподілу справу було передано на розгляд судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В..

Ухвалою судді від 23.04.2024, позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить повної адреси місця проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача по справі - ОСОБА_2 .

Позивачу був наданий термін для виправлення недоліків заяви.

На виконання ухвали від 23.04.2024 ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій зазначив, що він не володіє інформацією щодо адреси або інших контактів відповідача, просить відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувати у Акціонерного Товариства «КБ «ПриватБанк» інформацію про місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та РНОКПП ОСОБА_2 , яка є власницею рахунку НОМЕР_1 .

Тобто, позивач не усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 23.04.2024.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Наданий позивачем вищевказаний позов не враховує усіх вимог, передбачених ЦПК України, відсутність РНОКПП відповідача та його паспортних даних унеможливлює можливість суду отримати відповідь щодо місця реєстрації відповідача від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в м. Одесі та Одеській області та з Єдиного демографічного реєстру та правильно визначити підсудність даної справи.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано звернення з даним позовом до Київського районного суду м. Одеси, не зазначено обставин, з якими закон пов`язує можливість розгляду справи вказаним судом, згідно процесуального законодавства.

Відсутність зазначених вище відомостей унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження у справі з дотриманням правил підсудності.

Варто зазначити, що недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1ст.378 ЦПК України).

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Також звертаємо увагу позивача, що відповідно до ст. 132 ЦПК України передбачений чіткий перелік випадків у разі яких суд оголошує розшук відповідача, якщо його місце перебування невідоме, а саме: в справах за позовами про стягнення аліментів або про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

З огляду на зазначені вище обставини суддя приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 вимоги ухвали Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2024 належним чином не виконав і час на усунення недоліків вказаних в ухвалі сплив, а тому матеріали позовної заяви, слід вважати не поданими та повернути позивачу.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із цією заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.175,185,260,261,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та процентів за користування безпідставно набутими коштами, вважати не поданою та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в 15-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.