08.04.2024 Справа № 363/1346/23
08 квітня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лукач О.П.,
за участю секретаря Мітясова Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у місті Вишгороді заяву представника відповідача адвоката Цирулевського Романа Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
19.03.2024 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цирулевського Р.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, які понесла відповідач ОСОБА_2 у розмірі
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2024, заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді Лукач О.П.
Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розгляд вказаної заяви було призначено на 29.03.2024 об 11:00, про що повідомлено учасників провадження.
29.03.2024 до суду надійшло клопотання від представника АТ КБ «Приват Банк» -
ст. юрисконсульт Кальонкіна О.С. про відкладення розгляду справи, при цьому вказане клопотання надіслано представником позивача у справі на підставі довіреності, а не адвокатом, з урахуванням порядку розгляду справи у загальному позовному провадженні.
Судове засідання, призначене на 29.03.2024, не відбулося, у зв`язку із відсутністю головуючого судді на підставі наказу голови суду від 28.03.2023 №24-в «Про компенсацію роботи у вихідний день».
Наступну дату судового засідання визначено 08.04.2024 об 11:45, про що повідомлено учасників провадження
03.04.2024 до суду, засобами поштового зв`язку від представника АТ КБ «Приват Банк» адвоката Єрмолова Є.М., надійшов відзив на заяву про винесення додаткового рішення разом з клопотанням представника АТ КБ «Приват Банк» Меркулової В.В. про зменшення витрат на правничу допомогу, у яких зазначено, що сума витрат, заявлена представником відповідача, значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, не є пропорційною щодо витраченого часу, а також не є доведеною та такою, що була фактичною та неминучою. У зв`язку з викладеним просить зменшити суму витрат на правничу допомогу до мінімальної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства.
У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, про день час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.
Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд враховує положення статті 223 та статті 270 ЦПК України, клопотання адвоката Цирулевського Р.О. про розгляд заяви без його участі.
Дослідивши матеріали цивільної справи №363/1346/23, заяву та додані до неї матеріали, на яких ґрунтується заява про ухвалення додаткового рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Цирулевського Р.О., з таких підстав.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.03.2024 у позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відмовлено.

Під час ухвалення вказаного рішення, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, судом вирішено, що судові витрати по сплаті судового збору відносяться за рахунок позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Під час розгляду справи №363/1346/23, у відзиві на позовну заяву, а також у судовому засіданні 12.03.2024, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Цирулевський Р.О. повідомив суд, що докази витрат на правову допомогу відповідача-2, будуть подані після розгляду справи по суті та протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, у порядку статті 141 ЦПК України.

Так, частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Так, адвокат Цирулевський Р.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, які понесла відповідач ОСОБА_2 у розмірі

57000,00 гривень. Вказану заяву адвокатом Цирулеським Р.О. надіслано засобами поштового зв`язку 16.03.2024, тобто у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000 та від 30.09.2009 №23-рп/2009.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно із пунктами 13 частини другої, частини восьмої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу до заяви додано копії:

договору про надання правової допомоги від 07.11.2023, що укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Цирулевським Р.О. (а.с.3);

додаткового договору №1 до Договору від 07.11.2023 про надання правової допомоги, згідно якого, сторони домовились, що ціна основного договору (гонорар адвоката), за захист інтересів клієнта та ведення справи №363/1346/23 у суді першої інстанції складає

57000,00 гривень, що еквівалентно 1500 доларів США, яка оплачується двома платежами: 1-й платіж у розмірі 38000,00 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США, у момент підписання договору; 2-й платіж у розмірі 19000,00 гривень, що еквівалентно 500 доларів США, сплачується у період з 25.12.2023 до 15.01.2024 (а.с.4);

акту від 13.03.2024 про обсяг та вартість наданої правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 07.11.2023, складеного адвокатом Цирулевським Р.О. та ОСОБА_2 , яким сторони підтвердили обсяг та загальну вартість допомоги, яку адвокат надав у період з 07.11.2023 по 13.03.2024 у розмірі

57000,00 грн до складу якої входить виконання таких робіт: поїздка до Вишгородського районного суду Київської області для ознайомлення з матеріалами справи №363/1346/23 та вивчення правової позиції по справі; збирання доказів у справі, отримання доступу до судової справи та рішення, підготовка та формування процесуальних документів у рамках даної справи, а саме відзив на позовну заяву з клопотанням про застосування строків позовної давності, заява щодо розподілу судових витрат, інформування клієнта про хід виконання доручень; прийняття участі у судових засіданнях, призначених на 15.01.2023 о 10:00 та 12.03.2024 о 14:00; інформування клієнта про хід виконання доручення у справі, роз`яснення правових наслідків винесення 12.03.2024 рішенням у справі (а.с.5);

додатку 2 до Положення по ведення касових операцій у національній валюті України квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 07.11.2023 про сплату ОСОБА_2 адвокату Цирулевському Р.О. 30000,00 гривень згідно Договору від 07.11.2023 та Додаткового договору №1 від 07.11.2023 (а.с.6);

додатку 2 до Положення по ведення касових операцій у національній валюті України квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 13.03.2023 про сплату ОСОБА_2 адвокату Цирулевському Р.О. 27000,00 гривень згідно Договору від 07.11.2023 та Додаткового договору №1 від 07.11.2023 (а.с.7);

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши відзив на заяву про винесення додаткового рішення, за підписом адвоката Єрмолова Є.М., та клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, за підписом представника АТ КБ «Приват Банк» Меркулової В.В., суд дійшов висновку, про подання їх не уповноваженими на те позивачем особами, оскільки до відзиву долучено ордер, виданий на підставі договору про надання правої допомоги від 04.01.2023 АТ КБ «Приват Банк» адвокатом Єрмолову Є.М. у судах України будь-якої інстанції та спеціалізації в тому числі у місцевих, апеляційних, касаційних судах, органах МВС, прокуратури, служби безпеки України, проте не зазначено, що вказаний адвокат має повноваження на надання правової допомоги банку саме у Вишгородському районному суді Київської області, а повноваження представника АТ КБ «Приват Банк» Меркулової В.В. не підтверджено жодними документами, що суперечить вимогам ЦПК України. У даному випадку, суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.07.2019 у справі №9901/939/18, від 05.05.2019 у справі №9901/847/18, згідно яких, у ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Водночас, у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними

(§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

Розподіляючи витрати, понесені відповідачем ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, надану їй у справі №363/1346/23 адвокатом Цирулевським Р.О. на підставі Договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 та Додаткового договору №1 до нього, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з позивача, оскільки цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критеріям реальності та розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), а також дослідивши надані адвокатом Цирулевським Р.О. документи, зокрема акт від 13.03.2024 про обсяг та вартість наданої правової допомоги, у якому зазначено перелік виконаних робіт та загальну їх вартість, без зазначення часу витраченого адвокатом на кожну послугу та її вартість, при цьому беручи до уваги реальний обсяг виконаної роботи, а саме адвокат 21.11.2023 ознайомився із матеріалами справи, склав та надіслав до суду 22.11.2023 відзив на позовну заяву до змісту якого включено клопотання про застосування позовної давності, здійснив один запит до суду щодо надання копії судового рішення у справі №363/5159/13-ц, участь адвоката у двох судових засіданнях під час розгляду справи, складання та надсилання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в частині наданих послуг під час розгляду справи №363/1346/23 у розмірі 57 000,00 гривень, який є завищеним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про зменшення понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до 10000,00 гривень, оскільки такий розмір витрат на правничу допомогу є об`єктивним та співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Керуючись статтями 13, 81, 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву представника відповідача адвоката Цирулевського Романа Олександровича задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2024.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач