Справа 209/4675/23
Провадження 2/206/161/24
11 квітня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Малихіної В.В.,
при секретареві Тимченко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро в порядку статті 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення грошових коштів та розірвання договору,-
24.08.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення грошових коштів та розірвання договору.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 12.09.2023 року передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення грошових коштів та розірвання договору до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за підсутністю.
24.10.2023 року справа надійшла на розгляд Самарського районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року головуючим суддею визначено суддю Малихіну В.В.
Між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини, внаслідок усної домовленості про виконання ОСОБА_2 ремонтних робіт у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з домовленістю про цінову політику та інші деталі ремонту. Строк виконання ремонтних робіт за вищевказаною адресою мав бути до 01.09.2022 року.
Враховуючи вищенаведене, впродовж періоду 02.08.2022 року по 11.08.2022 року ОСОБА_1 особисто на руки та шляхом перерахування коштів банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 113 309 грн. (сто тринадцять тисяч триста дев`ять гривень 00 коп.) та 150 доларів США (сто п`ятдесят доларів США) на нові меблі та інші побутові предмети. Однак, нічого з вищезазначеного не отримала до теперішнього часу.
Тому позивачка та її представник просять визнати договір підряду на виконання ремонтних робіт укладений в усній формі 01.08.2022 року, стягнути з ОСОБА_2 передоплату за договірними зобов`язаннями, та розірвати договір підряду на виконання ремонтних робіт.
Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. (а.с. 101-102).
Представник позивача надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою. Конверти, якими неодноразово було направлені судові повістки, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.
За результатом ремонтних робіт ОСОБА_2 та особами, які приймали участь разом з ним у квартирі було зроблено демонтаж кухонної кімнати, вбиральні, залита бетоном підлога та була покладена плитка лише наполовину кухонної кімнати. Жодних інших ремонтних робіт не було виконано.
03.10.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Кам?янського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.
13.02.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Тереховим А.В. засобами поштового зв?язку була направлена Вимога про виконання договору від 03.02.2023 року на адресу Відповідача, де останньому було запропоновано протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання цієї вимоги виконати своє зобов?язання в рамках усної домовленості з ОСОБА_1 про виконання ОСОБА_2 ремонтних робіт приміщенні квартири адресою: АДРЕСА_1 .
Однак вищенаведена Вимога про виконання договору від 03.02.2023 року не була отримана ОСОБА_2 , що підтверджується копією поштового конверту з відповідною відміткою.
17.04.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Тереховим А.В. засобами поштового зв?язку була направлена ще одна Вимога про повернення передоплати від 06.04.2023 року на адресу ОСОБА_2 , з останнього вимагалось протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання цієї вимоги повернути передоплату на загальну суму 113 309, 00 грн. (сто тринадцять тисяч триста дев?ять гривень 00 коп.) та 150 доларів США особисто ОСОБА_1 , в рамках усної домовленості з нею про виконання ОСОБА_2 ремонтних робіт у приміщенні її квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У випадку неповернення коштів у повному обсязі у вище встановлений термін, ОСОБА_1 буде змушена звернутись до суду про стягнення з ОСОБА_2 коштів, сплати неустойки, відшкодування моральної шкоди та судових витрат через суд.
Однак вищенаведена Вимога про повернення передоплати від 06.04.2023 року не була отримана ОСОБА_2 , що підтверджується копією поштового конверту з відповідною відміткою.
Враховуючи вищевикладене, вимоги ОСОБА_1 вказані в обох Вимогах від 03.02.2023 року та від 06.04.2023 року ОСОБА_2 не виконані, в порушення договірних зобов?язань, жодних ремонтних робіт у вищевказаній квартирі здійснено не було, грошові кошти на користь ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не повернуто.
Згідно зі ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільним законодавством прямо передбачені види та форми договорів, насамперед ст. 837 ЦК України передбачено договір підряду.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.
До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.
Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.
Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.
Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.
У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.
Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.
Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.
У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом визначеного ч.1 ст.24 основного Закону, і стосується зокрема сфери судочинства.
У ст.81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Щодо посилання представника позивачки на факт перерахування грошових коштів саме ОСОБА_2 , без посилання на цільове призначення цих коштів.
Отже, як слідує з матеріалів справи, позивачка добровільно, послідовно та систематично, перераховувала кошти відповідачу без зазначення платежу, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), та за відсутності доказів договірних умов щодо їх подальшого повернення або недобросовісності відповідача, а тому поведінка позивачки є суперечливою, оскільки остання вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків, що у свою чергу виключає задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами у зв`язку з чим в задоволенні позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 19, 81, 83, 141, 206, 229, 258, 265, 279 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення грошових коштів та розірвання договору - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Малихіна