Справа №464/7208/15-ц
пр № 2-п/464/10/24
У Х В А Л А

02 травня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд міста Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

у с т а н о в и в:

Відповідач звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2016 року у цивільній справі № 464/7208/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Водночас нею заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із такою заявою. В обґрунтування заяви покликається, що вона не була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду, позовну заяву не отримувала, а тому була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву. Вказує, що рішення суду є неправильним та таким що підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду.

У судове засідання, призначене на 12:00 год 02 травня 2024 року учасники справи не з`явилися, просять розгляд заяви здійснювати у їх відсутності. Позивачем подано заперечення на заяву, в якій просить таку залишити без задоволення, мотивуючи, що доводи відповідача щодо наявності обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи є абсолютно безпідставними та останньою пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення і не доведено, що вона не з`явилася в судове засідання та (або) не повідомила про причини неявки з поважних причин і не надала жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2016 року задоволено позов та стягувато з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № Z19.190.71750 від 30.09.2014 року в розмірі 75 687, 71 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № Z19.190.71750 від 30.09.2014 року в розмірі 50 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 756, 87 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 копійок.

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення було отримано відповідачем ОСОБА_1 18 серпня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.50).

Згідно з вимогами ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії (ч.2 ст.228 ЦПК України, у редакції на час ухвалення рішення).

У заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначає, що про вказане рішення їй було не відомо, жодних повісток вона не отримувала, а тому просить поновити строк.

Згідно зі ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 240/2395/21 зазначив, що «поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами».

У даному випадку зазначені умови відсутні, оскільки заявник була обізнана з наявністю рішення суду, і проявляючи розумну обачність та інтерес, повинна була зацікавлена у його перегляді, жодних доказів поважності причин неявки у судово засідання чи подання заяви про перегляд заочного рішення не надала. Більше того, вказане рішення виконано та постановою державного виконавця від 26 листопада 2019 року виконавче провадження закінчене у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а тому останній не могло бути не відомо про вказане рішення.

Варто зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Безпідставне поновлення судом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими. У рішенні Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції) «про захист прав людини і основоположних свобод».

Оскільки заявником не доведено, що нею було пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення з поважних причин, у зв`язку з чим заява про поновлення пропущеного строку задоволенню не підлягає.

Ураховуючи зазначені обставини, а також право на справедливий суд, що серед іншого включає положення про розгляд спору у розумні строки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перегляду заочного рішення, а тому заяву відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, що не позбавляє права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.258-261, 287-289 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 липня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів після його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складено та підписано 02 травня 2024 року.

Суддя Г.О.Шашуріна