22.04.2024 Провадження по справі № 2/940/248/24
Справа № 940/356/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в спільному сумісному майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/2 її частини, та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину даної земельної ділянки та 1/2 її частину залишити у власності відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом та спадщину прийняв. Проте, коли він звернувся до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори Давидової С.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26628085 від 10.09.2014 року право власності на дану земельну ділянку зареєстровано у спільній сумісній власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без визначення часток кожного з них, з огляду на що нотаріус не може визначити складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник позивача до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване державним реєстратором Реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області Панченкол М.О. 22.08.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26628085 від 10.09.2014 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 26628719 від 10.09.2014 року (а.с. 6).

Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом від 17.11.2015 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Ненадихівської сільської ради Франчук Л.О., зареєстрованим в реєстрі за № 11 (а.с. 8) та спадщину прийняв своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, після смерті ОСОБА_3 02.02.2017 року заведена спадкова справа № 37/2017.

Однак, державним нотаріусом Тетіївської державної нотаріальної контори Давидовою С.М. йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, було відмовлено, оскільки згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 26628085 від 10.09.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 26628719 від 10.09.2014 року право власності на дану земельну ділянку зареєстровано у спільній сумісній власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без визначення часток кожного з них, з огляду на що нотаріус не може визначити складу спадщини після смерті ОСОБА_3 (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 171/02-14 від 20.02.2024 року а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

П. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» п. 3.4 - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 як відповідачем у справі, в заяві від 19.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 визнано, при цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що 1/2 частина земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , позивач відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, проте в зв`язку з не визначенням частки у спільній сумісній власності померлого не може належним чином реалізувати своїх спадкових прав, іншого порядку визнати за ним право власності на частину земельної ділянки чинним законодавством не передбачено, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно із одночасним встановленням часток співвласників майна.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 368, 370, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в спільному сумісному майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/2 її частини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованим в АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та залишилась після смерті ОСОБА_3 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович