Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/891/24

22 травня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26.08.2023 року вона вдруге зареєструвала у Надвірнянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, шлюб із відповідачем ОСОБА_2 , актовий запис №191.

За час перебування у шлюбі, зареєстрованому попередньо, у сторін по справі народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час є неповнолітніми.

Зазначає, що одруження із ОСОБА_2 виявилось невдалим, оскільки чоловік не піклувався створенням нормальних сімейних стосунків, іноді зловживав спиртними напоями, і прийшовши додому в нетверезому стані безпідставно вчиняв скандали та сварки.

Також вказує, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, наміру зберегти сім`ю не має, так як відповідач безпідставно ревнував та ревнує її до інших та створює нестерпні умови для подальшого сімейного проживання із-за чого вона досить часто отримувала нервові стреси. Вважає, що стосунки, які склалися між нею та ОСОБА_2 , перешкоджають їхньому подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливе.

Крім того звертає увагу, що відповідач завжди безпідставно шукав та шукає різні причини для вчинення скандалів і сварок в сім`ї, з її думкою не рахувався та не рахується, постійно дорікав їй у всьому, із-за чого між ними неодноразово виникали непорозуміння та сварки.

Стверджує, що вищевказану поведінку відповідача терпіти більше не бажає, і на її думку сімейні відносини остаточно розірвані та відновлені бути не можуть, а тому сім`я носить тільки формальний характер.

Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, натомість її представник, адвокат Зварищук В.В. подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибув, однак надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій він просить провести розгляд даної справи без його участі, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 та згідний на розірвання шлюбу.

Дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 26.08.2023 року у Надвірнянському відділі ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №191 (а.с.4).

За час перебування у шлюбі, зареєстрованому попередньо, у сторін по справі народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час є неповнолітніми (а.с.5, 6, 7).

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється як тривалий, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейних відносин, зокрема позивач не має наміру підтримувати їх в подальшому, і наміру зберегти сім`ю у неї немає, з підстав, викладених у її позовній заяві. Відповідач в свою чергу, також не заперечує щодо задоволення даного позову і розірвання шлюбу, вдруге зареєстрованого із ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Також, у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Крім того, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітніх дітей, оскільки ними не заявлялись вимоги про визначення місця їх проживання, а тому питання про місце проживання малолітніх: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу, судом не вирішується.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 113, 160 СК України, керуючись ст.ст.80, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ою, який зареєстрований 26.08.2023 року у Надвірнянському відділі ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №191 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Грещук Р.П.