ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1229/24 Провадження № 2/636/1093/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування обтяження на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області про скасування державної реєстрації обтяження (заборону) права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження - № 5561724, дата та час державної реєстрації - 29.08.2007, вид обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава для державної реєстрації - Договір застави, б/н Чугуївського відділення «Стройбанку», особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_3 , реєстратор - Чугуївська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1 , що належав померлій на праві приватної власності. Позивач є рідною донькою померлої та спадкоємцем першої черги за законом, в зв`язку з цим вона звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 192/2022. Відповідно до зазначеної спадкової справи спадкоємцями померлої ОСОБА_3 є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини стало відомо, що Чугуївською державною нотаріальною конторою на майно померлої ОСОБА_3 , а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було накладене обтяження у вигляді заборони відчуження. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна отримано інформацію про державну реєстрацію обтяження, яке проведено Чугуївською державною нотаріальною конторою 29.08.2007 на підставі Договору застави б/н, відповідно до якого померла ОСОБА_3 в 1979 році отримала в Чугуївському відділенні «Стройбанку» позичку в розмірі 1300 р. строком на 5 років будівництво зазначеного будинку. Зазначена позичка була повернута ОСОБА_3 Чугуївському відділенню «Стройбанку» ще в 80 роках минулого століття, що підтверджується платіжними квитанціями, які зберігалися померлою і копії яких додані до справи. Тобто, боргові зобов`язання ОСОБА_3 перед банком, які виникли на підставі договору застави було виконано і тому наявні підстави для зняття накладеної заборони.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін за доказами, наявними у справі.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чугуїв, Харківської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_3 і як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 192/2022. Відповідно до зазначеної спадкової справи спадкоємцями померлої ОСОБА_3 є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивачу стало відомо, що Чугуївською державною нотаріальною конторою на майно померлої ОСОБА_3 , а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було накладене обтяження у вигляді заборони відчуження. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна отримано інформацію про державну реєстрацію обтяження, яке проведено Чугуївською державною нотаріальною конторою 29.08.2007 на підставі Договору застави б/н, відповідно до якого померла ОСОБА_3 в 1979 році отримала в Чугуївському відділенні «Стройбанку» позичку в розмірі 1300 р. строком на 5 років будівництво зазначеного будинку. Однак зазначена позичка була повернута ОСОБА_3 Чугуївському відділенню «Стройбанку» ще в 80 роках минулого століття, що підтверджується платіжними квитанціями, які зберігалися померлою, копії яких додані до справи.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на усунення перешкод у прийнятті спадщини після смерті матері.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) або за рішенням суду.

В даному випадку кредитором померлої є « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до Указу Президії Верховної ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладів» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 3 821 проведено реорганізацію діючих та утворено нові спеціалізовані банки, що створили систему банків у такому складі Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промисловобудівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово- Комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР ), Банк трудових заощаджень і кредитування СРСР (Ощадний банк СРСР). Крім того п. 2 вищезазначеної постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

Постановою Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 № 873-ХІІ Український республіканський банк Державного комерційного промислово- будівельного банку «Укрпромбудбанк» оголошений Верховною Радою України власністю України та 27.09.1991 Національний банк України зареєстрував Статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України «Промбудбанк України», зареєстровано в книзі реєстру банків за номером 1.

09.04.1992 НБУ було анульовано реєстрацію даного банку (протокол засідання Правління НБУ від 09.04.1992 року №1).

Станом на час звернення до суду відсутні дані щодо правонаступника Стройбанку, який є юридичною особою, здійснює свою діяльність у встановленому порядку в Україні і має право вимоги.

В зв`язку з ліквідацією в Україні «Стройбанку» Чугуївська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законом підстав (повідомлення кредитора про припинення договору застави) для зняття заборони на відчужено об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна в інший спосіб, а тому змушена звернутись до суд; з даним позовом, так як наявність вказаного обтяження на нерухоме майно робить неможливим отримання спадщини спадкоємцями і звернення де Чугуївської державної нотаріальної контори з вимогою про скасуванні обтяження на об`єкт нерухомого майна слід розглядати як належний спосіб захисту.

Враховуючи ліквідацію в Україні «Стройбанку» і відсутність правонаступника банку, в рахунок зобов`язання перед яким встановлено обтяження, а також те, що зобов`язання виконано, поновлення права позивача щодо вільного володіння майном, на яке вона має право як спадкоємець, можливо тільки шляхом скасуванням обтяження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача як спадкоємця, внаслідок чого позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що "особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам".

Отже вимога про припинення обтяження за договором іпотеки відповідає способу захисту порушеного права позивача.

З урахуванням встановлених обставин суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки, як встановлено судом, накладене обтяження на майно спадкодавця заважає скористатися позивачу своїм правом на спадок вищевказаного майна, що є порушенням її конституційних прав.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до частини 1 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування обтяження на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію обтяження (заборону) права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження - № 5561724, дата та час державної реєстрації - 29.08.2007, вид обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава для державної реєстрації - Договір застави, б/н Чугуївського відділення «Стройбанку», особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_3 , реєстратор - Чугуївська державна нотаріальна контора; Додаткові дані: архівний номер 2324621НАRKOVІ05, архівна дата: 14.08.2000, дата виникнення: 30.05.1979, № реєстру: 2, внутр. № 0701F72F29F1302E2F35.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -