Справа № 595/2046/23
Провадження № 2/595/60/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тхорик І.І.,

з участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на його користь борг в сумі 15000 доларів США за договором позики від 01.06.2022 та заборгованість зі сплати відсотків за договором позики від 01.06.2022 у сумі 10808 доларів США. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 01 червня 2022 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 15000 доларів США, терміном на 7 місяців, до 30 грудня 2022 року зі сплатою 10 % щомісяця, тобто 1500 доларів США. Вказує, що час повернення позики наступив 31 грудня 2022 року. Оригінал розписки від 01.06.2022 написаний та підписаний відповідачем власноручно. Зазначає, що станом на сьогоднішній день відповідач не повернув ОСОБА_4 ні грошових коштів, отриманих ним згідно розписки 01.06.2022, ні обумовлених в розписці процентів. Усі спроби врегулювання спору в досудовому порядку не дали результатів, такі були проігноровані відповідачем. 16 жовтня 2023 року за договором цесії ОСОБА_4 відступив право вимоги за договором позики від 01.06.2022 йому, ОСОБА_3 , 16.10.2023 він надіслав повідомлення ОСОБА_2 про укладення договору цесії із первісним кредитором та заявив вимогу про виконання боргового зобов`язання, однак таке було проігноровано відповідачем. За наведених обставин, просить захистити його майнові права на предмет позики та кошти за відсотками, передбачені договором позики, право вимоги яких він набув на підставі договору цесії від 16.10.2023. Щодо розрахунку суми відсотків за договором позики, то вважає, що такі слід обраховувати від суми основного зобов`язання на рівні 10% щомісяця за період з 01.06.2022 по 30.12.2022, що становить 10451,61 доларів США, а заборгованість за відсотками за період з 31.12.2022 по 16.10.2023 від суми основного зобов`язання на рівні 3 % річних, в сумі 357 доларів США.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

28 лютого 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Окрім того, даною ухвалою задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про виклик у судове засідання в якості свідка ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник позивача, адвокат Пасічник А.З., будучи присутнім у судовому засіданні позов підтримав та просив такий задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи присутніми у судовому засіданні, заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 . Пояснив, що розписка підписна ним, однак він підписав її на прохання ОСОБА_4 , з яким він був близьким товарише, та який пояснив, що йому потрібно було закрити певні питання перед людьми, тобто підтвердити, що в нього є кошти. Разом з тим коштів він не отримував. У зв`язку з наведеним, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Згідно оригіналу письмової розписки, долученої до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , отримав позику в розмірі 15 000 доларів США від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , в період з 01.06.2022 до 30.12.2022 під щомісячний відсоток 10% від суми позики. ОСОБА_2 даною розпискою зобов`язався повернути вчасно тіло позики, а також вчасно, кожного місяця сплачувати відсотки в сумі 1500 доларів 01 числа кожного місяця до моменту повернення тіла позики. ОСОБА_2 зазначив, що дана розписка писалася ним в тверезому стані при свідомості та без примусу, про що розписався.

Відповідно до буквального змісту розписки, ОСОБА_2 , отримав позику в розмірі 15 000 доларів США від ОСОБА_4 в період з 01.06.2022 до 30.12.2022 під щомісячний відсоток 10% від суми позики. При цьому, ОСОБА_2 не заперечує факту написання ним вищенаведеної розписки.

Отже, між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики.

Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

16 жовтня 2023 року між ОСОБА_4 (цедент), з однієї сторони, та позивачем ОСОБА_3 (цесіонарій), з іншої сторони, укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), згідно з яким цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за Договором позики грошових коштів від 01 червня 2022 року між цедентом і ОСОБА_2 (боржник). За цим Договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов`язків: а) повернення позики за борговим зобов`язанням в сумі 15000 доларів США; б) повернення відсотків за договором позики за зобов`язанням в сумі 15000 доларів США в розмірі 10 % місячних за період з 01.06.2022 по 30.12.2023, сукупний розмір яких станом на момент укладення вказаного договору становить 9000 доларів США; в) повернення відсотків за договором позики за зобов`язанням в сумі 15000 доларів США в розмірі 3% річних за період з 01.01.2023 по 16.10.2023, сукупний розмір яких станом на момент укладення вказаного договору становить 355 доларів США. Право вимоги, що відступається цесіонарієві засвідчується письмовою розпискою за борговим зобов`язанням від 01.06.2022. До цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника.

16 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_3 направив на адресу ОСОБА_2 листа, яким повідомив останнього, що між ним та ОСОБА_4 укладено договір, згідно з яким до нього перейшло право вимоги за борговим зобов`язанням за договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 01.06.2022, посвідчений письмовою розпискою. Окрім того, повідомив ОСОБА_2 про обов`язок негайно виконати зобов`язання за договором позики від 01.06.2022 та повернути йому грошові кошти в загальній сумі 24335 доларів США.

Дослідивши умови укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору, суд приходить до висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 ЦК України.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги (цесії) може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу.

Аналіз положень статей 512-518 ЦК України дає підстави для висновку щодо суб`єктного складу правочинів із відступлення права вимоги, а відповідно до статті 2 ЦК України учасником цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа.

Отже, позивач замість кредитора ОСОБА_4 є новим кредитором боржника (позичальника) ОСОБА_2 за договором позики від 01 червня 2022 року.

Оскільки доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання до суду не надано, борг позивачу не повернуто, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими. Відповідачем не було надано доказів на спростування розміру боргу за договором позики, заявленого позивачем.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_2 з приводу отримання від ОСОБА_4 коштів за борговою розпискою, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він був присутній під час того, коли його братом ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 боргову розписку, яку підписав, і ця подія мала місце вісім місяців тому, а не 01 червня 2022 року, як про це зазначено у розписці. Однак, грошових коштів його брат не отримував, підписав таку по дружбі з ОСОБА_4 , який попросив допомогти йому, надавши розписку, з метою вирішення своїх питань.

Разом з тим, слід зазначити, що з метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК України надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

З огляду на наведене, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_5 , оскільки вони суперечать іншим, дослідженим у судовому засіданні доказам, самі по собі не можуть спростувати отримання відповідачем коштів та, відповідно, судом відхиляються. Крім того, слід зазначити, що даний свідок є зацікавленою особою, оскільки являється братом відповідача ОСОБА_2

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Твердження відповідача про те, що зміст наданої ним боргової розписаки ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки кошти від останнього він не отримував, розписку написав та надав добровільно на прохання ОСОБА_4 з яким товаришував та якому така була потрібна для того, щоб довести перед третіми особами про наявність у нього коштів, суд оцінює як суперечливу поведінку зі сторони ОСОБА_2 , оскільки останній розумів, що за змістом розписки між сторонами був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав у позику 15000 доларів США на строк з 01 червня 2022 року по 30 грудня 2022 року під щомісячні відсотки, які зобов`язувався повернути.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Договором позики (розпискою) встановлено порядок повернення боргу в іноземній валюті - долари США.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розпискою від 01 червня 2022 року передбачена сплата процентів у розмірі 10 % від суми позики, тобто 1500 доларів США за кожен місяць користування сумою позикою у період з 01.06.2022 по 30.12.2022.

З огляду на це, на користь позивача ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума процентів за користування позикою у сумі 10451 долар США 61 цент, виходячи з розрахунку: (1500 х 6 місяців, а саме: з червня 2022 року по листопад 2022 року) + (1500:31 день х 30 днів, а саме за грудень 2022 року) = 9000 + 1451,61 = 10451,61.

Позивач у заявлених вимогах просить стягнути з відповідача також заборгованість за відсотками за період з 31.12.2022 по 16.10.2023, на рівні 3 % річних в сумі 357 доларів США.

Так, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти нараховані відповідно до статті 625 ЦК України не підпадають під обмеження, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону №2011-XII, оскільки за своєю суттю, як і інфляційні втрати, мають компенсаційний, а не штрафний характер, виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає в отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року № 703/2718/16-ц, від 23 жовтня 2019 року № 723/304/16-ц та 27 листопада 2019 року № 340/385/17).

Поряд з тим, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в розмірі 357 доларів США (нараховані за період 31.12.2022 по 16.10.2023) слід відмовити.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення позики, та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 25451 (двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят один) долар США 61 цент, з яких: основна заборгованість 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, заборгованість за відсотками 10451 (десять тисяч чотириста п`ятдесят один) долар США 61 цент.

Згідно роздруківки із сайту Національного банку України, долученої до матеріалів справи, офіційний курс гривні щодо долара станом на 24 жовтня 2023 року становить 36,5569 грн.

Як слідує з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки #0.0..1 від 25 жовтня 2023 року, позивачем було сплачено судовий збір у даній справі в сумі 9433,05 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору в сумі 9302,87 грн (виходячи з розрахунку: 25451,61 долар США, що еквівалентно сумі 930256,30 грн (задоволена частина вимог) х 9433,05 грн (сума сплаченого судового збору) : 25808 доларів США, що еквівалентно сумі 943282,40 грн (ціна позову).

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 25451 (двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят один) долар США 61 цент, з яких: основна заборгованість 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, заборгованість за відсотками 10451 (десять тисяч чотириста п`ятдесят один) долар США 61 цент.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9302 (дев`ять тисяч триста дві) грн 87 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 02 травня 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: І. І. Тхорик