Справа № 539/933/24
Провадження № 2/539/505/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

з участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток в спільному майні, третя особа - Друга Лубенська державна нотаріальна контора, представник позивача - адвокат Юхимович Олександр Всеволодович,

установив:

У березні 2024 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток в спільному майні, третя особа - Друга Лубенська державна нотаріальна контора.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Гусинською Л.В. 21.05.2022 року за реєстровим номером №326, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на все майно.

В Другій Лубенській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 265/2022 на майно померлої. Відповідно до матеріалів спадкової справи є спадкоємці за законом, чоловік померлої ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_5 , які відмовились від спадщини про що в матеріалах спадкової справи містяться відповідні заяви.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2023 року ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарчих побудов який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.05.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0.0864 га., кадастровий номер :03:070:0029 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без визначення часток учасників спільної сумісної власності.

Оскільки договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, не укладався, то вважати частки визначеними не вбачається за можливе.

Також ОСОБА_1 було роз`яснено його право на звернення до суду з метою визначення часток у спільній сумісній власності. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 19 березня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до підготовчого судового розгляду та витребувано у Другої Лубенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 265/2022 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 для огляду в судовому засіданні.

Витребувана судом інформація надійшла до суду до початку підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Другої Лубенської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, рішення просять винести на розсуд суду.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.04.1976 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.07.2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 20 травня 1966 року, який зареєстрований Калайдинцівською сільською радою Лубенського району, актовий запис №17 (а.с.8).

18 травня 2023 року державним нотаріусом Другої лубенської нотаріальної контори Іщенко Г.К. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки загальною площею 0.0864 га., кадастровий номер :03:070:0029 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що вище вказана земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без визначення часток учасників спільної сумісної власності (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2023 року ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї мами ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарчих побудов який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав № 332687192 від 18.05.2023 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстрований: 1/2 частка ОСОБА_1 (а.с.10 з.б.).

Відповідно до відомостей про право власності/право постійного користування внесені до Поземельної книги та копії державного акту на право приватної власності на землю (Державний акт від 16.01.2021 IV-ПЛ 008999) на підставі рішення органу місцевого самоврядування Міська рада 27.12.2000 271 належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.11, 16).

Відповідно до довідки виданої КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 30.06.2022 №591 станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в КП «Лубенське МБТІ» зареєстровано в книзі №39 за реєстровим №5606 за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частках згідно Договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.13).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69000769 від 21.05.2022 приватним нотаріусом Гусинською Л.В. було зареєстровано заповіт за №326 ОСОБА_4 (а.с.14).

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Гусинською Л.В. 21.05.2022 року за реєстровим номером №326, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на все належне майно спадкодавця (а.с.15).

Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,0864 га кадастровий №:03:070:0029, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - вартість складає 84100,00 гривень (а.с.17-18).

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Враховуючи зазначені вище приписи закону, суд дійшов висновку, що частки в спільній сумісній власності співвласників на земельну ділянку площею 0.0864 га., кадастровий номер :03:070:0029 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 були рівними, тобто по 1 /2 частині за кожним з них.

А отже, оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, та такими, що ґрунтуються на законі, і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4,76-81, 89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток в спільному майні - задовольнити.

Визнати, що частки в спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.0864 га., кадастровий номер :03:070:0029 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 були рівними та складали про 1/2 частині.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В. Просіна