Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/768/24
Провадження № 2/644/1363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Книшенко А.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Гончаренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.10.2022 року він звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа №641/2022. Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1 . Державний нотаріус ОСОБА_3 постановою від 20.10.2023 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова мотивована наявністю арешту на 1/3 частину, що належала ОСОБА_4 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №714609 від 24.10.2006 року ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова. Позивач не заперечує наявність арешту, але звертає увагу на те, що арешт накладений не судом і не слідчими органами, а державною виконавчою службою 24.10.2006 року в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів на неповнолітнього сина. Згідно з п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 року №282/20595, якщо на спадкове майно накладено арешт судом чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Нотаріус помилково ототожнив органи державної виконавчої служби з судом. Будь-яких даних про накладення арешту судом чи слідчими органами не має.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14.02.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.03.2024 року було закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Представником нотаріальної контори до суду було направлено відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просять відмовити. В відзиві зазначено, що відповідно до ч.1 ст.46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. 21.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа №641/2022. Позивач є спадкоємцем згідно ст.1266 ЦК України, так як його батько син спадкодавця, ОСОБА_4 , помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкодавець заповітів не залишала, спадкові договори не укладала. Інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили. До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 . 1/3 частки вказаної квартири належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.1999 року. Інша 1/3 частка вказаної квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.11.2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою. Інша 1/3 частка вказаної квартири належала сину спадкодавця, ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його мати, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №343773271 від 22.08.2023 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був виявлений арешт нерухомого майна, а саме на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №714609 від 24.10.2006 року ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова, реєстраційний номер обтяження:4104362. Згідно вказаної постанови арешт на майно боржника накладений на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.06.2005 року. Згідно п.4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та перевірки заборони або арешту цього майна. Підпункт 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II зазначеного вище Порядку передбачає, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину на цілу частку зазначеної квартири неможливо. 20.10.2023 року нотаріусом Козєєвою С.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що відповідач не пояснює, чому керувався п. 4.18 Порядку, який стосується тільки випадків накладення арешту судом чи слідчими органами.

Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В постанові зазначено, що 21.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа №641/2022. Спадкодавець заповітів не залишала, спадкові договори не укладала. Інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили. До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю наступним чином: 1/3 частки належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.1999 року; 1/3 частка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.11.2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою; 1/3 частка квартири належала сину спадкодавця, ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його мати, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Підставою для відмови у видачі свідоцтва ОСОБА_1 є те, що був виявлений арешт нерухомого майна, а саме на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №714609 від 24.10.2006 року ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова, реєстраційний номер обтяження:4104362. Арешт на майно боржника накладений на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.06.2005 року. Посилаючись на накладений арешт, вимоги ст.49 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22.08.2023 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний арешт нерухомого майна, а саме на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №714609 від 24.10.2006 року, ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова, реєстраційний номер обтяження:4104362.

Відповідно до постанови державного виконавця ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова від 24.10.2006 року, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми боргу 7087.27 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить, в межах суми боргу. Дана постанова була винесена на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 21.06.2005 року про стягнення аліментів.

Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Так, згідно п.п.1, 9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з п.4.16 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі по тексту Порядку), затвердженого наказом від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 року №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18 пункту 4 глави 10 розділу II зазначеного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до п.п.1, 5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час винесення державним виконавцем постанови від 24.10.2006 року про накладення арешту та заборони, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом. Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Згідно ст.50 зазначеного вище Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином, звернення стягнення на майно боржника шляхом його арешту та реалізації є заходом примусового виконання рішення суду, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Суд дійшов висновку про те, державний нотаріус Козєєва С.М. обґрунтовано та правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , як на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , за наявності арешту 1/3 частки зазначеної квартири, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №714609 від 24.10.2006 року, ДВС у Фрунзенському районі м.Харкова, реєстраційний номер обтяження:4104362, так як вчинення такої нотаріальної дії за наявності накладеного арешту суперечить законодавству України.

Так, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені особами, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), в тому числі державними виконавцями при виконані рішення суду. Вказаний закон відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в якому державному виконавцю надано повноваження на звернення стягнення на майно боржника шляхом його арешту та реалізації для примусового виконання рішення суду.

При цьому, суд бере до уваги, що «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» також передбачає видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначеним Порядком окремо звернута увага на затримку видачі свідоцтва про право на спадщину в разі накладення арешту судовим чи слідчими органами.

Суд бере до уваги і те, що за наявності арешту на 1/3 частину зазначеної вище квартири, видати свідоцтво про право на спадщину на цілу частку зазначеної квартири неможливо.

Суд бере до уваги і те, що нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, суд зауважує, що підстава відмови позивачу у видачі свідоцтва належним чином обґрунтована.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу (див. постанови Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21), від 20 грудня 2023 року у справі № 523/4642/22 (провадження № 61-13095св23)). Законом України «Про нотаріат» не передбачено виносити постанову про зупинення вчинення нотаріальних дій.

Також суд зазначає, що оскаржувана постанова відповідача не порушує спадкових прав позивача, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України, а видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена згідно з частиною одинадцятою статті 67 Закону України «Про нотаріат», а лише свідчить про законність оскаржуваної постанови нотаріуса на дату її прийняття.

Представник позивача посилається на те, що арешт не був накладений слідчими чи судовими органами, про що нотаріус зазначає в оскаржуваній постанові. Також посилається на те, що нотаріус в оскаржуваній постанові неправильно зазначає пункти вказаного вище Порядку. Суд вважає, що хоча нотаріус і посилається в оскаржуваній постанові на вказані норми, однак ці посилання є не єдиними. Визначальним є те, що в оскаржуваній постанові нотаріус зазначає про те, що згідно Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після перевірки заборони або арешту цього майна. З тексту оскаржуваної постанови і її сутності видно, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявністю арешту спадкового майна, що не оспорювалося позивачем та його представником в ході судового розгляду.

Оцінюючи доводи позивача та його представника в цій частині, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року в справі № 643/14552/15-ц (провадження № 61-11120св19) щодо правомірності дій нотаріуса при відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за наявності обтяжень, накладених не органами слідства або судом, а на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом; на підставі свідоцтва про право власності та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження; на підставі податкової застави, встановленої державною податковою інспекцією.

З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати позивача відносяться на його рахунок і відшкодуванню йому не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-84, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 29, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ВІДМОВИТИ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного судупротягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.04.2024 року.

Суддя: