СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4487/21

пр. № 2/759/119/24

17 квітня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Істоміній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння ,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.09.2007 року належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 кв.м.

Однак, як стало відомо позивачу 26.07.2019 року невідома особа від імені позивача, продала належну йому квартиру ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 згодом перепродав квартиру ОСОБА_3 . Однак, позивач доводить до відома суду, що позивач жодного договору не укладав і не мав такого наміру, ніяких обтяжень по квартирі не було, повноважень на розпорядження своїм майном нікому не надавав. Позивач наполягає, шо дані дії здійснені невідомими особами з метою заволодіння його приватною власністю, жодних правовідносин з даними особами позивач не мав.

Враховуючи викладене просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу №326 від 26.07.2019 року нерухомого майна- квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 40,9 кві.м. посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 26.07.2019 року, ноер запису про право власності - 32576154, укладений від імені ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу №462 від 04.10.2019 року нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка складається з тьох житлових кімнат, загальною площею 58, 8 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., 04.10.2019 року, номер запису про право власності - 33543090, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - витребувати належне ОСОБА_1 нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 58,8 кв.м. житловою площею 40,9 кв.м. від ОСОБА_3 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та нада строк для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

22.08.2022 року розпорядження №430 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з тимчасвою непрацездатністю судді Коваль О.А.

22.08.2022 року протколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Журибеду О.М.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2022 року справу прийнято до провадження судді Журибеда О.М. та призначено підготовче судового засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року у задоволення заяви представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року залучено до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2024 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про призначення почеркознавчої експертизи відмовлено.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просила в позові відмовити в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві.

Позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про дату та місце розглялду справи повідомлялись належним чионм. 15.04.2024 року від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання представник третьої сооби Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився? направив заяву про розгляд справи без участі представника.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2007 року №1256, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належила квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 8).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.08.2019 року №175931513, квартра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серії та номер: 326, вадиного 26.07.0291 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (том 1 а.с. 9-10).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.01.2020 року №196295371, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 462, виданого 04.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (том 1 а.с. 11-12).

26.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. за реєстровим номером 326 (том 1 а.с. 62-63).

Згідно заяяви ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 як продавець та покупець ОСОБА_2 своїми підписами по договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.07.2019 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою, за реєстровим №326, підтверджують, що за об`єкт нерухомого майна, покупейць розрахувався з продавцем в повному обсязі до укладення вказаного договору, з чим останні погоджуються (том 1 а.с. 64).

04.10.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені якої на підставі довіреності діє ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу квартири, АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., за реєстровим номер №462 (том 1 а.с. 96-97).

Згідно заяяви ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 як продавець та покупець ОСОБА_2 своїми підписами по договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04.10.2019 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою, за реєстровим №462, підтверджують, що за об`єкт нерухомого майна, покупець розрахувався з продавцем в повному обсязі до укладення вказаного договору, з чим останні погоджуються (том 1 а.с. 98).

З ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2023 року вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та яким встановлено, що 19.10.2018 року невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, залучивши ОСОБА_1 , використовуючи завідомо підроблені документи, шляхом обману заволоділи правом власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 89).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, позивач в позовній заяві посилається на той факт, що між ним і ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири підписано не було, позивач не знає дану особу та заперечує будь-які правовідносини з нею.

Разом з тим, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу від 26.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. за реєстровим №326, згідно якого ОСОБА_1 , як продавець та ОСОБА_2 , як покупець уклали даний договір про купівлю-продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та предмет договору належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.09.2007 року Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_1 відчуженої квартири, перевірено.

Окрім цього, в ході розгляду справи встановлено, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та яким встановлено, що 19.10.2018 року невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, залучивши ОСОБА_1 , використовуючи завідомо підроблені документи, шляхом обману заволоділи правом власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч. 1ст. 657 ЦК України).

За змістом ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009р., з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 215 ЦПК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 р. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Як встановлено судом, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст.202,203,215,216,220,635,639 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда