ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду.

Позов мотивовано тим, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах в періоди: з 04 жовтня 2001 року до 31 липня 2008 року на посаді підземного гірничного робітника та прохідника; 31 липня 2008 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України; 01 серпня 2008 року прийняти на посаду прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; 01 січня 2013 року позивача переміщено в ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» на посаду прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею; 07 травня 2016 року позивача звільнено на підставі п.5 ст.36 КЗпП України; 08 травня 2016 року позивач прийнятий по переводу на підприємство ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на посаду прохідника першого розряду з повним робочим днем під землею; 26 травня 2023 року звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗпП України.

Позивач наголошує, що весь час працював на одному і тому ж підприємстві, яке просто змінювало назву та організаційну форму. Стаж у галузі промисловості позивача складає більше ніж 20 років. 04 травня 2023 року був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання в якому у позивача встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. 24 травня 2023 року позивач був вперше оглянутий МСЕК за професійним захворюванням, де було встановлено позивачеві первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності безстроково; первинно визнано інвалідом 3 групи за професійним захворюванням безстроково. Крім того, позивачеві визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійним захворюванням, санаторно-курортне лікування по хронічному бронхіту.

Згідно п.17 Акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу, зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії та генерацією виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо, недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконання не в повному обсязі протипилових заходів. Таким чином, позивач вважає, що робота на підприємстві була важкою, зі значним перевищенням гранично допустимих норм, не забезпечена індивідуальним захистом, внаслідок чого у позивача виникли професійні захворювання. Позивач вимушений проходити періодичне лікування та витрачати немалі кошти на придбання ліків, змушений обмежувати себе у рухах, постійно відчуває слабкість, кашель та задишка позбавляє його нормального образу життя. Крім того, погіршення стану здоров`я позивача також відкладається і на сімейних стосунках, оскільки дружині доводиться про нього піклуватись і брати на себе всі домашні обов`язки. Викладені обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача, працюючи на підприємстві якого, позивач отримав професійні захворювання, які суттєво змінили його життя. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 180 000 грн., які і просить стягнути на його користь.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна Компанія» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 130 000 гривень, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130 000,00 грн., що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, виключивши словосполучення з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Шахтобудівельна Компанія» просить рішення суду змінити зменшивши суму відшкодування моральної шкоди до 65 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04 жовтня 2001 року до 31 липня 2008 року на посаді підземного гірничого робітника та прохідника; 31 липня 2008 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України; 01 серпня 2008 року прийнятий на посаду прохідника 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі; 01 січня 2013 року позивача переміщено на посаду прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею; 07 травня 2016 року позивача звільнено на підставі п.5 ст.36 КЗпП України; 08 травня 2016 року позивач прийнятий по переводу на посаду прохідника першого розряду з повним робочим днем під землею; 26 травня 2023 року звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 15 липня 1996 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 04 травня 2023 року, затвердженим начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Король В. (а.с.12-13), позивачу було встановлено професійне захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст.; гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст.3, СН І ст. ризик 3, виразкова хвороба двадцятипалої кишки, анізометропія, міопія слабкого ступеня з астигматичним компонентом правого ока.

Відповідно до п.17 вищезазначеного Акту, хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фібро генної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та незабезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконаним не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу), ОСОБА_1 працював в умовах впливу переважно фібро генної дії, концентрація якого перевищувала ГДК та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий.

Згідно п.18 зазначеного Акту, причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: вуглепородний пил фактична величина 21 37,5 мз/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3; тривалість дії упродовж зміни 88,9 95% зміни; важкість праці фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 177,4 195,7 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 95,8 104,4 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг; робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів-28-60% зміни при нормативному значенні до 30 градусів-25%; нахили корпусу 160 разів за зміну, при нормативному значенні 50-100 разів на зміну; фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 92-95 дБА, при нормативному значенні 80 дБА.

До Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 на ОСОБА_1 , директором з охорони праці, промислової безпеки та екології ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Тарасенко Олегом Павловичем було винесено окрему думку від 04 травня 2023 року (а.с.14), у якій зазначено, що в ході розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 , комісія не мала об`єктивної можливості встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (а.с.14).

Аналогічна окрема думка була складена 04 травня 2023 року головою первинної профспілкової організації ТОВ «Шахтобудівельна компанія» ОСОБА_5 (а.с.14 на звороті) та 04 травня 2023 року головою Донецької шахто будівельної територіальної профспілкової організації Лащенко Володимиром Федоровичем (а.с.15).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №216669 від 24 травня 2023 року, яка видана міжрайонною травмотологічною МСЕК м. Покровська на підставі огляду МСЕК №509 (а.с.16), вбачається, що позивачу було встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 65% з 24 травня 2023 року та безстроково. Потреба у медикаментозному лікуванні за профзахворюванням, санаторно-курортне лікування по профрадикулопатії, підстава Акт огляду МСЕК № 509.

Відповідно до медичного висновку Лікарської-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 19.04.2023 року №15/255 ОСОБА_1 встановлено висновок: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. - захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.24).

19 квітня 2023 року клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» було направлено повідомлення форми П-3 про хронічне професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 (а.с.25).

На підтвердження проходження вимушеного лікування позивачем було надано: витяг із амбулаторної карти ОСОБА_1 , виданий 11.04.2023 року КНП «Покровська міська лікарня» Покровської міської ради Донецької області (а.с.17-18); виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №488, видану КНП «Покровська міська лікарня» (а.с.19-20); виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №194, видану КНП «Покровська міська лікарня» (а.с.21); виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №158, видану КНП «Покровська міська лікарня» (а.с.22); виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №398, видану ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» (а.с.23).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130000,00 грн., що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, стягнувши компенсацію в сумі 130 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Правова позиція з приводу застосування принципів розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру моральної шкоди викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі 197/42/20.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що ушкодження здоров`я позивача відбулось саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, з врахуванням того, що підприємство щорічно виділяє фінансування на виконання заходів з охорони та безпеки праці працівників безпідставні.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що стягнута сума повинна проводитись без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, оскільки змінами в податковому кодексі встановлено, що відшкодування моральної шкоди на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю не включаються до загальномісячного (річного) оподаткованого доходу платника податку, а отже не підлягає оподаткуванню, колегія суддів відхиляє огляду на наступне.

Відповідно до Закону № 466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди завданої життю та здоров`ю за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.

Отже, з 23 травня 2020 року відшкодування моральної шкоди на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю не включаються до загальномісячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.

Оскільки сума моральної шкоди, яка була стягнута рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, то стягнута сума повинна проводитись з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував глибину та період фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, що свідчить про неможливість відновлення стану здоров`я в майбутньому, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, ступінь вини відповідача в спричиненні шкоди, та характер немайнових витрат, вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідач у розмірі 130 000,00 гривень.

Приведені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтами норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко