УХВАЛА

19 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 681/779/22

провадження № 61-5263ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл та виділ в натурі частки житлового будинку, господарських споруд, земельної ділянки із спільної часткової власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 06 червня

2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено для ОСОБА_1 в натурі 1/2 частку співвласника у житловому будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 площею 62,50 кв. м., яка, відповідно до висновку експерта №06-149/22 від 10 грудня 2022 року, складається з приміщень 1-3, 1-4, 1-5, ІІ, ІІІ та 1/2 частини господарської будівлі Б площею 43,35 кв. м., ринкова вартість яких становить 361 586 грн, що складає 48/100 частин ринкової вартості будівель домоволодіння.

Виділено для ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер :01:001:0008, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, яка розташована на АДРЕСА_1 , яку у висновку експерта №06-149/22 від 10 грудня

2022 року позначено зеленим кольором.

Виділено для ОСОБА_2 в натурі 1/2 частку співвласника у житловому будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 площею 60,0 кв. м., яка відповідно до висновку експерта №06-149/22 від 10 грудня 2022 року складається з приміщень

1-2, 1-1, І та 1/2 частину господарської будівлі Б площею 43,35 кв. м., погріб Б, ринкова вартість яких становить 389 492,00 грн, що складає 52/100 частин ринкової вартості будівель домоволодіння.

Виділено для ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер :01:001:0008, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель

і споруд, яка розташована на АДРЕСА_1 , яку у висновку експерта №06-149/22 від 10 грудня

2022 року позначено жовтим кольором.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані на

АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0008, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на

АДРЕСА_1 .

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 953,00 грн за зменшення ідеальної частки співвласника.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 06 червня

2023 року залишено без змін.

У квітні 2024 року, ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки

у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі.

Заявником до касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 2 402,00 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 481,00 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405,00 грн).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно, оскільки заявником оскаржується судове рішення в частині вирішення позовної вимоги майнового характеру у розмірі 375 539,00 грн (1/2 частина вартості спірного майна), з урахуванням предмета спору та прохальної частини касаційної скарги судовий збір підлягав сплаті у розмірі 7 510,78 грн

(3 755,39 х 200%).

Таким чином, з урахуванням вже сплаченого судового збору, заявникові необхідно доплатити судовий збір у розмірі 5 108,78 грн (7 510,78 - 2 402,00)

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

2. Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада

2020 року у справі № 904/3807/19.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці

у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі

№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011,

від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі

№ 522/2732/16-ц).

Касаційна скарга ОСОБА_1 в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник, як на підставу касаційного оскарження судового рішення узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також не може вважатися виконанням вимог процесуального закону посилання заявника на недослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, посилаючись на вказані вище підстави касаційного оскарження, заявник не виконав умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження постанов відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

3. Також, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом, оскільки вона в повній мірі не відповідає формі і змісту касаційної скарги, визначених статтею 392 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Так, зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржується виключно постанова Хмельницького апеляційного суду

від 05 березня 2024 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Полонського районного суду Хмельницької області

від 06 червня 2023 року залишено без змін.

Таким чином заявникові необхідно: 1) Доплатити судовий збір за подачу касаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 2) Уточнити зміст касаційної скарги в частині правильного зазначення оскаржуваних судових рішень, надати суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу разом із її копіями та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої

статті 389 ЦПК України.

У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа

у системі «Електронний суд» заявникові необхідно надати докази надсилання уточненої касаційної скарги на адресу інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник