Дата документу 29.02.2024Справа № 554/9407/23
Провадження № 2/554/856/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Шевська О.І., за участі секретаря судового засідання Рибак Ж.Ю. розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення строку для прийняття спадщини, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , мати заявниці, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 05.03.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтава Північно Східного МУМЮ (м.Суми). Родинні відносини позивачки із спадкодавцем, підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , яке видано від 18.12.1963р.; свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , серії НОМЕР_3 , яке видано від 06.03.1983р. Після померлої залишилося майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , що доводиться свідоцтвом про право власності на житло від 25.10.1993 року. Спадкодавець залишила заповіт від 10.02.2021 року за реєстровим № 122 в приватного нотаріуса Руденко Н.Ю., яким все своє майно заповідає позивачці ОСОБА_1 .З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Руденко Н.Ю. 15.09.2023р. Оскільки позивачка проживає та зареєстрована в м.Києві та звернулася до нотаріуса після спливу 6 місячного строку з дня смерті матері, то нотаріус відмовила позивачці у видачі спадщини, що доводиться постановою від 15.09.2023р. за № 186/02-31.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

10.10.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі.

29.02.2024 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

Представником відповідача по справі подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказали що проти задоволення позовних вимог заперечують. Вказала, що відповідач в спірних правовідносинах не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування. Зазначила, що позивач сала можливість звернутися до будь-якого нотаріуса України, незалежно від місця відкриття спадщини, якою вона не скористалася. Вважає, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням поданого відзиву.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що ОСОБА_2 , мати заявниці, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 05.03.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтава Північно Східного МУМЮ (м.Суми).

Родинні відносини позивачки із спадкодавцем, підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , яке видано від 18.12.1963р.; свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , серії НОМЕР_3 , яке видано від 06.03.1983р.

Після померлої залишилося майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , що доводиться свідоцтвом про право власності на житло від 25.10.1993 року. Спадкодавець залишила заповіт від 10.02.2021 року за реєстровим № 122 в приватного нотаріуса Руденко Н.Ю., яким все своє майно заповідає позивачці ОСОБА_1 .

З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Руденко Н.Ю. 15.09.2023р.

Оскільки позивачка проживає та зареєстрована в м.Києві та звернулася до нотаріуса після спливу 6 місячного строку з дня смерті матері, то нотаріус відмовила позивачці у видачі спадщини, що доводиться постановою від 15.09.2023р. за № 186/02-31.

Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після померлої та могли б надати позивачці письмову згоду на прийняття спадщини не має. Інших дітей, окрім позивачки померла не мала. Чоловік померлої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 15.12.2018 року.

На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 . При цьому, за вказаною адресою померла проживала та була зареєстрована одна, що доводиться довідкою № 3568 КП «ЖЕО № 2» ПМР.

Поважність причин пропуску строку ОСОБА_1 для прийняття спадщини обґрунтовується наступним, шестимісячний строк для прийняття спадщини після матері тривав з 04.03.2022 року до 04.09.2022 року та припав на початок війни. Російські війська, які зайшли на територію Київської області з початком війни, лише на початку квітня покинули територію Київщини.

Позивачка зареєстрована та постійно проживає в Києві з чоловіком. Чоловік позивачки ОСОБА_4 полковник запасу та працює в Міністерстві оборони України. З початком війни та упродовж 2022 року постійно виконував завдання мобілізаційно-оперативного характеру за посадою не покидаючи м.Київ (довідка від 16.08.2023р за № 406/1696).

На фоні нервового напруження у позивачки загострилися хронічні кардіологічні хвороби. Зокрема наросли набряки ніг. Фактично позивачка не могла вільно пересуватися. З виписки кардіолога від 04.03.2022 року вбачається, що позивачці було рекомендовано госпіталізацію в стаціонар. Лікування очікуваного результату не дало і 02.09.2022 року на консультації кардіолога позивачка знову була скерована на лікування в умовах стаціонару.

Ускладнення від хвороб, а саме набряки ніг призвели до того, що позивачка не може вільно пересуватися без сторонньої допомоги, зокрема користуватися громадським транспортом. Протягом 2022 року позивачка залишалася в столиці, разом з чоловіком, який єдиний хто піклується та надає їй допомогу.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові Верховного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) вказано, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з б`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового мана; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строкові службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємці про наявність заповіту тощо.

Зважаючи на те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність визначається у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 494/498/16-ц зроблено висновок, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд зобов`язаний дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 332/1434/15-ц зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Враховуючи вищезазначене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову та можливості визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Суд вважає необхідним надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяць з дня набрання рішенням законної сили, вважаючи, що саме такий термін достатній для звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1222-1233, 1269-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 200, 211, 247, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення строку для прийняття спадщини,- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , яка померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ..

Відповідач Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради, місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Суддя О.І.Шевська