Ухвала

23 травня 2024 року

м. Київ

справа № 361/652/23

провадження № 61-7479ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» про визнання незаконними дій щодо нарахування сум комунальних платежів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» (далі - ТОВ «Житло Уют Сервіс») щодо нарахування сум комунальних платежів за послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 у термін опалювальних сезонів 2020-2023 років без укладення індивідуального типового договору на теплопостачання; незаконного маніпулювання з позначенням суми щомісячно сплаченого платежу за послуги з управління будинком в графі квитанцій за послуги з опалення квартири; нарахування суми платежів за послуги під час не укладення відповідного договору з відшкодування витрат з управління будинком та за послуги з утримання багатоквартирного будинку в період з 01 січня 2022 року до 15 серпня 2022 року з вини відповідача, а всього на суму 39 529,13 грн;

зобов`язати ТОВ «Житло Уют Сервіс» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 суму незаконних нарахувань комунальних платежів за період з 31 липня 2020 року до 01 січня 2023 року в розмірі 39 529,13 грн, яка після уточнених позовних вимог була збільшена до 53 002,08 грн;

стягнути з ТОВ «Житло Уют Сервіс» на його користь моральну шкоду, завдану незаконними діями відповідача, у розмірі 39 529,13 грн, яка у лютому 2024 року була збільшена до 89 850,80 грн.

Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 08 листопада 2023 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії ТОВ «Житло Уют Сервіс» щодо нарахування сум комунальних платежів за послуги з центрального опалення квартири АДРЕСА_1 в період з 31 липня 2020 року до 31 грудня 2021 року в розмірі 19 388,02 грн, а також нарахованих послуг з утримання будинків та житлового комплексу, послуг консьєржа за період з 31 липня 2020 року до 31 грудня 2021 року в розмірі 11 589,61 грн. Зобов`язав ТОВ «Житло Уют Сервіс» виключити з нарахованих послуг з опалення квартири та мзк (хол) за особовим рахунком № НОМЕР_1 власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в період з 31 липня 2020 року до 31 грудня 2021 року в розмірі 19 388,02 грн, а також нарахованих послуг з утримання будинків та житлового комплексу, послуг консьєржа за період з 31 липня 2020 року до 31 грудня 2021 року в розмірі 11 589,61 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «Житло Уют Сервіс» задовольнив. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов залишив без задоволення. Компенсував ТОВ «Житло Уют Сервіс» судовий збір у розмірі 1610,40 грн, сплачений за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення у справі про визнання незаконними дій щодо нарахування сум комунальних платежів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Справа № 361/652/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «б» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними, оскільки заявником не зазначено які саме обставини встановленні оскаржуваними судовими рішеннями, він позбавлений можливості спростувати під час розгляду інших справ за його участі.

Крім того, аналіз наведених ОСОБА_1 у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, а також не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття таких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло Уют Сервіс» про визнання незаконними дій щодо нарахування сум комунальних платежів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов