ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5221/24 Справа № 201/8386/23 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О

при секретарі Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал про заміну стягувача у виконавчому листі по справі за позовом акціонерного товариства Райффайзен Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал (далі - ТОВ ФК Кредит-Капітал) звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому листі.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ФК Кредит-Капітал ставить питання про скасування ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року та постановлення нової ухвали про задоволення їх заяви, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні правові підстави для задоволення заяви у повному обсязі. Наголошують на тому, що той факт, що виконавчий лист по праві не видавався не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Відмова у задоволенні заяви порушує їх право на отримання виконавчого листа та звернення його до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Райффайзен Банк» звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропертовська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17 серпня 2023 року справа за підсудністю надійшла до Самарського районного суду м.Дніпропетровська.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року вимоги АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 70 657,34 грн. та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

20 жовтня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-64, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Райффайзен Банк», і до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/3182/82/1080717.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судовий процес закінчився ухваленням судом заочного рішення у зазначеній цивільній справі, станом на дату звернення із заявою про зміну сторони у виконавчому листі відсутнє виконавче провадження по справі та оригінал виконавчого листа не видавався.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює процесуальне правонаступництво і заміну сторони виконавчого провадження, оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442, відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, із відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення, як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом із положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження, можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України Про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження, як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі, і у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Вищезазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, які відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховуються апеляційним судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України Про виконавче провадження, поза межами відкритого виконавчого провадження, як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №201/8386/23 не відкрито, виконавчий лист по даній справі не видавався, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача в межах строку і воно не позбавлено процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження,оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, проте, для цього необхідно мати відповідний закріплений статус у виконавчому документі.

Саме з цією метою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 у зв`язку із відступленням на користь товариства вимог за кредитним договором від 05 травня 2021 року. При цьому, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало належні, допустимі та достатні докази на підтвердження переходу прав вимоги щодо ОСОБА_1 .

Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року підлягає скасуванню, а заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал про заміну стягувача у виконавчому листі по справі за позовом акціонерного товариства Райффайзен Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі з виконання заочного рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року у цивільній справі №201/8386/23 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010/3182/82/1080717 від 05 травня 2021 року з акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Е.Л. Демченко

Судді: А.П. Барильська

М.О. Макаров