Провадження № 2/202/337/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Пташинський О.А., звернувся до суду з цим позовом до Дніпровської міської ради.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 23.05.1973 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 07.03.1973 року за №151, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.05. 1973 року в реєстровій книзі № 289 за № 64.

За життя, 17.04.2001 року, ОСОБА_2 зробив у банку на випадок своєї смерті заповідальне розпорядження на її ім`я та на ім`я ОСОБА_3 .

Заповіту на належну йому частину домоволодіння ОСОБА_2 не залишив.

У строк, визначений статтею 1270 ЦК України, вона звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Також із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4

16.05.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на банківський вклад.

У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 дійсно не перебувала у родинних відносинах зі спадкодавцем, оскільки є онукою його колишньої цивільної дружини ОСОБА_4 , проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до відкриття спадщини та продовжує проживати у належному спадкодавцеві будинку до теперішнього часу, іншого житла не має.

Відповідно до акту обстеження місця проживання від 03.10.2020 року за участі голови квартального комітету №9 Індустріального району м. Дніпропетровська та сусідів-мешканців АДРЕСА_1 , встановлено що ОСОБА_1 з 01.07.1993 року зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 в частині будинку належній на праві власності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 з дня реєстрації та по час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, користувалася з ним одними побутовими речами, разом харчувалися; обряд поховання проводила за власні кошти.

У зв`язку з зазначеним, представник позивача просив встановити факт проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.07.1993 року по 12.10.2004 року, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2023 року у справі було відкрите загальне позовне провадження.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Пташинський О.А., позов підтримав.

Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду направлено відзив, в котрому представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано, не долучено до матеріалів справи доказів щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Тому просив відмовити у задоволені позову.

Представником відповідача також подавалося клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 вже зверталася до суду з аналогічними позовними вимогами, але до інших відповідачів; судом було ухвалено рішення про відмову у задоволені її позову. Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні, відмовлено у задоволені даного клопотання за безпідставністю.

Третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не забезпечила, про розгляд справи була повідомлена.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23.05.1973 року, виданого виконкомом міської ради, ОСОБА_2 належала 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

23.11.2004 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги звернулася ОСОБА_4 , яка зазначила, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю з 1967 року по день його смерті. На підставі її заяви була заведена спадкова справа №1018/2004.

Також з заявою про прийняття спадщини 16.03.2005 року звернувся ОСОБА_3 , який зазначив, що помер його брат ОСОБА_2 та все спадкове майно, що залишилося після його смерті він приймає.

Також 04.04.2005 року з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_1 , яка зазначила, що приймає спадкове майно за заповідальним розпорядженням.

16.05.2005 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Подушко Н.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на 67 % грошового вкладу в ЗАТ КБ «ПриватБанк».

22.07.2005 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бабиніну О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на 33 % грошового вкладу в ЗАТ КБ «ПриватБанк».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Згідно з витягом зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 17.03. 2021 року відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 . Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини позивача зі спадкодавцем.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову до ОСОБА_4 , треті особи Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора, дніпровська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом у зв`язку з неналежністю відповідача. При цьому відзначено, що інших висновків щодо обставин справи суд не робить.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позовні вимоги на спадкове майно ОСОБА_1 заявила як спадкоємець четвертої черги, указуючи проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини і просила цей факт встановити.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відзначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до

часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом),

судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК

про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на

момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, суд виходить з того, що критерієм проживання двох, осіб як сім`ї, є наявність трьох обставин: 1) спільне проживання; 2) пов`язаність спільними побутом; 3) наявність взаємних прав та обов`язків.

Проте позивачем не доведено, не надано доказів ведення спільного господарства з ОСОБА_2 , наявність спільного з ним бюджету, проведення спільних витрат або придбання в інтересах сім`ї.

Посилання представника позивача на акт обстеження місця проживання, складений головою квартального комітету за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути доказом проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . понад п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки встановлення цих обставин, даного факту, здійснюється рішенням суду на підставі доказів, досліджених під час розгляду справи.

Будь-яких інших доказів на підтвердження проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 позивач не надала і судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12,81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.