Справа № 359/9096/23
Провадження № 2/359/524/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника позивача адвоката Грабового О.А. та представника відповідача адвоката Гуртової Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Редіч Н.Ю. звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно та недобросовісно отримані аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , які сплачені позивачем за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року в розмірі 130 507 грн. 86 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1305 грн. 07 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп..

Вимоги обгрунтовано тим, що від шлюбу у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_1 повернуто дошлюбне прізвище ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини щомісячного доходу батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. З 05 жовтня 2020 року син ОСОБА_3 проживає разом з батьком.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року, ухваленим у цивільній справі за № 359/9564/20, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .. Припинено з 05 жовтня 2020 року стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 з батька ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі частки заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, по виконавчому листу за № 2/359/2230/18 від 08 листопада 2018 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області по виконавчому провадженню за № НОМЕР_5 від 19 грудня 2018 року відкритого державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степів Ю.О.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частки заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 02 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Дане судове рішення набрало законної сили після перегляду в Київському апеляційному суді.

У зв`язку з цим 24 травня 2023 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , постановою Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження за № НОМЕР_5 від 03 липня 2023 року.

ОСОБА_2 була активим учасником цивільної справи № 359/9564/20, знала про її розгляд судом та те, що син ОСОБА_3 проживає у батька з жовтня 2020 року, однак попри це не відкликала виконавчий лист у виконавчому провадження НОМЕР_5 від 03 липня 2023 року та не повертала позивачу отримані від нього, як аліменти, грошові кошти в розмірі 130 507 грн. 86 коп. на утримання сина в період з жовтня 2020 року по липень 2023 року.

Зважаючи на це та керуючись вимогами ст. 1212, 1215 ЦК України позивач просив вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам розяснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

20 листопада 2023 року ОСОБА_2 через представника Гуртову Т.І. подала до суду відзив, яким позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні зважаючи на наступне. При виплаті позивачем на користь відповідача аліментів не було рахункової помилки, добросовістність набувача аліментів презюмується, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті, в тому числі, аліменти. Відтак, посилання позивача на обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі № 359/9564/20, не мають жодного значення.

Ухвалою суду від 21 листопада 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання позивач та відповідач не з`явились. Про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задоволь-нити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55,124 Конституції України та ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтую-ться. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 21 червня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ).

Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області.

21 вересня 2018 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонам розірвано, відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2 , а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Дане судове рішення набрало законної сили 23 жовтня 2018 року.

У зв`язку з цим, на підставі виконавчого листа № 2/359/2230/18 виданого 08 листопада 2018 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), було заведене виконавче провадження № НОМЕР_5 на виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 21 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року, ухваленого у цивільній справі за № 359/9564/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей та сім`ї Борис-пільської міської ради про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дитину, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .. Припинено з 05 жовтня 2020 року стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 з батька ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі частки заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, по виконавчому листу за № 2/359/2230/18 від 08 листопада 2018 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області по виконавчому провадженню за № НОМЕР_5 від 19 грудня 2018 року відкритого державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степів Ю.О.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частки заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 02 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року вищевказане судове рішення залишено без змін та набрало законної сили.

Судовими рішеннями, ухваленими у цивільній справі № 359/9564/20 встановлено, що з 05 жовтня 2020 року дитина ОСОБА_3 на постійній основі проживає разом з батьком ОСОБА_1 .. Доводи ОСОБА_2 щодо необґрунтованості припи-нення стягнення аліментів на її користь не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України в даному випадку змінилися обставини, що впливали на розмір платежів позивача по аліментах, їх тривалість чи припинення, а саме дитина перестала проживати з матір`ю та перебуває на повному утриманні батька. В даному випадку отримання ОСОБА_2 аліментів, за умови перебування сина ОСОБА_3 на утримані ОСОБА_1 та проживання з останнім, не відповідає принципу добросовісності, оскільки свідчить про очевидну безпідставність отримання таких коштів.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою державного виконавця Бориспільським відділом державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - ДВС) Агатюка О.О. від 03 липня 2023 року виконавче провадження за № НОМЕР_5 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено.

Згідно довідки ДВС № 68503 від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 у виконавчому проваджені № НОМЕР_5 за період з жовтня 2020 року по червень 2023 року включно сплачено аліменти на суму 130 507 грн. 86 коп..

Вказане додатково підтверджується довідками про доходи ОСОБА_1 видані 11 липня 2023 року роботодавцем Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Положеннями ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Відповідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобро-совісності з боку набувача.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахун-кової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі за № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено та підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили, у цивільних справах за № 359/9564/20 та № 359/5831/18, наступні обставини.

Правовою підставою для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 було : проживання дитини разом з мамою, судове рішення про стягнення аліментів та відкрите виконавче провадження на виконання цього рішення, тобто існувала правова підстава для стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів.

З 05 жовтня 2020 року дитина постійно проживає разом з батьком, відтак, в силу вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України, в даному випадку змінилися обставини, що впливали на розмір платежів позивача по аліментах, їх тривалість чи припинення, у зв`язку з чим судовим рішенням припинено їх стягнення з батька ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 .

Попри це відповідач, будучи достеменно обізнаною про те, де, з ким, протягом якого часу проживає її син ОСОБА_3 , продовжувала отримувати в період з жовтня 2020 року по червень 2023 року включно від позивача аліменти на утримання дитини, не вчиняла дії щодо відкликання виконавчого листа № НОМЕР_5 з ДВС, не перераховувала грошові кошти, отримані як аліменти, на картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 чи сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим отримала та зберегла грошові кошти в розмірі 130 507 грн. 86 коп.. Доказів протилежного суду сторонами не надано

В свою чергу, суду звертає увагу на те, що сторонами також не надано жодних доказів наявності помилки у розрахунку цих виплат, як аліментів, доказів їх неотримання ОСОБА_2 та доказів несення відповідачем витрат, за рахунок отриманих аліментів, на утримання сина ОСОБА_3 .

Зважаючи на вказане, суд приходить переконання про те, що отримання ОСОБА_2 аліментів, за умови постійного проживання сина ОСОБА_3 з жовтня 2020 року до липня 2023 року та його перебування на утримані батька ОСОБА_1 , не відповідає принципу добросовісності, оскільки свідчить про очевидну безпідставність отримання таких коштів.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 недобросовісно отриманих грошових коштів, сплачених як аліменти, за період з жовтня 2020 року по червень 2023 року включно в розмірі 130 507 грн. 86 коп. законними, належним чином обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1305 грн. 07 коп.. Наведене підтверджується квитанцією ID № 5219-2161-0970-9167 від 06 вересня 2023 року.

Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1305 грн. 07 коп.

При цьому, суд не вирішує даним судовим рішенням питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, заявлену у п. 3 прохальної частини позову, оскільки в судовому засіданні від 26 березня 2024 року представник позивача зробив заяву про те, що протягом 5 днів, з дня ухвалення судового рішення, подасть до суду додаткові докази понесення цих витрат і заяву про ухвалення додаткового рішення по вирішенню даного питання. Вказана заява представника позивача занесена секретарем судового засідання до протоколу.

Керуючись вимогами ст. 10-13, 76-82, 133, 141, 258-259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 недобросовісно отримані аліменти за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року в розмірі 130 507 (сто тридцять тисяч п`ятсот сім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1305 (одна тисяча триста п`ять) гривень 07 (сім) копійок.

Відомості про позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 виданий 02 грудня 2003 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, код платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Відомості про відповідача : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , дійсний до 05 квітня 2029 року, виданий 05 квітня 2019 року, орган що видав 3222, запис № 329, код платника податків НОМЕР_6, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 квітня 2024 року.

Суддя Л.В. Яковлєва