Справа № 584/1194/22
Провадження № 2/584/63/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2024 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

за участю: представника позивача - адвоката Латишевої В.О.

представника відповідача - адвоката Сопової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Путивль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача публічно вибачитись перед нею в присутності свідків, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду за публічні образи, приниження честі та гідності в розмірі 5000 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 09.01.2020 близько 11-00 години відповідач ОСОБА_2 , яка була разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 , зупинила її біля входу до магазину «Євросток» по проспекту Іоанна Путивльського в м. Путивль Конотопського району Сумської області, та почала в присутності свідків принижувати позивача, висловлювалася на її адресу та адресу її сім`ї образливо, висловлювалася нецензурною лайкою, штовхала, не давала пройти, що відбувалося в публічному місці на очах сторонніх людей. Від того, що відбувалося, позивач на деякий час втратила свідомість.

09.01.2020 за вказаним фактом слідчим Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою дізнавача СД ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Венедиктової І.О. від 18.09.2021 кримінальне провадження № 0000012 від 09.01.2020 було закрито у зв`язку з тим, що не встановлено факт нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Після всього перенесеного стан здоров`я позивача погіршився, вона відчувала головний біль, нудоту та слабкість, а тому була госпіталізована до Путивльської ЦРЛ неврологічного відділення, де лікувалася до 22.01.2020.

Відповідач ОСОБА_2 своїми діями в громадському місці створила негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки професія медичного працівника є соціально важливою, передбачає безперервний контакт з пацієнтами та взаємодії з ними.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначала, що 09.01.2020 відповідач з дочкою перебувала в приміщенні магазину «Євросток», де зустріла позивача. Відповідач хотіла поговорити з позивачем стосовно їхніх дітей, у яких були стосунки. При розмові позивач почала підвищувати тон, а згодом перейшла на крик, на її образи відповідач не відповідала образами. Згодом вийшов працівник магазину «Євросток», який зробив їм зауваження, після чого позивач вибігла з магазину та пішла. Згодом була вікрита кримінальна справа, яка потім була закрита за відсутності в діях відповідача складу кримінального правопорушення. Після закриття кримінальної справи до суду було скеровано позов з практично аналогічними позовними вимогами, що і в даному позові, за яким позивачеві було відмовлено в його задоволенні. Викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, є надуманими, а вимоги щодо нанесення моральної шкоди є передчасними та такими, що не містять доказів. Якщо взяти до уваги зазначені в позові обставини, які представлені як образи, то можна сказати, що це є оціночне судження особи, а ні в якому випадку не констатація факту. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Такі висловлювання є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача і не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Якщо подивитися на обставини, які викладені в позові, можна установити, що висловлювання щодо позивача відображають лише власну оцінку реальних подій, висловлену у формі оціночних суджень, критичних зауважень, припущень, і тому не є недостовірною інформацією, що відповідно до ст. 277 ЦК України підлягає спростуванню, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

У відповіді на відзив на позовну заяву про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, представник позивача зазначала, що підставою звернення до суду є порушення прав ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що виразилося в приниженні її честі та гідності, образливих висловлюваннях на її адресу та адресу її сім`ї, з використанням нецензурної лайки, штовханнях, що відбувалося в публічному місці на очах сторонніх людей, що було для позивача принизливо і викликало сором. Інформація, поширювана щодо ОСОБА_1 відповідачем, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення саме позивачем прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, так і такою, що на переконання позивача, порушує її немайнові права, а також не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача.

Ухвалою судді від 03.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 11.01.2023 було відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.02.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шатіліна Г.П. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди було відмовлено.

Ухвалою суду від 23.03.2023 підготовче провадження у даній справі було закрито, призначено її до судового розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Ухвалою суду від 28.02.2024, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи письмових доказів та виклик свідка.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України людина, її честь і гідність, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий поводженню, що принижує його гідність.

Такі ж права, передбачені й ст. 297 ЦК України, яка, крім того, передбачає право особи на звернення до суду за захистом її честі та гідності.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34).

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію (п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1).

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та відшкодовується грішми, розмір яких визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до фотокопії листа непрацездатності серії АДЧ № 157665, позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 10.01.2020 по 22.01.2020 (а.с. 6).

З копії рішення Путивльського районного суду Сумської області від 09.11.2022, яке набрало законної сили 12.12.2022, вбачається, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було відмовлено у зв`язку з тим, що кримінальне провадження № 000012 від 09.01.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито 18.09.2021 у зв`язку з відсутністю даних нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , тобто вина ОСОБА_2 не доведена у встановленому чинним законодавством порядку, крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення їй відповідачем тілесних ушкоджень (а.с. 7-8).

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні аудіозапису судового засідання від 09.11.2022 у цивільній справі № 584/317/21, ОСОБА_2 пояснила, що 09.01.2020 між нею та ОСОБА_1 виникла обопільна сварка, в ході якої була розмова на підвищених тонах. При цьому, нецензурних слів не звучало (а.с. 42).

З характеристики на ОСОБА_2 від 07.11.2023 вбачається, що за час проживання по АДРЕСА_1 остання проявила себе виключно з позитивного боку, за період проживання скарг від сусідів на неї не надходило, за свідченнями сусідів ОСОБА_2 працьовита, спокійна, врівноважена, товариська та ввічлива, за весь час зарекомендувала себе як гарна сусідка, в конфліктних ситуаціях помічена не була (а.с. 66).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем в магазині « ОСОБА_5 ». 09.01.2020 сторони почали сваритися між собою у магазині на підвищених тонах. Свідок запропонувала їм вийти з магазину та з`ясовувати стосунки в іншому місці, після чого вони вийшли. Ця сварка тривала 1-2 хвилини. Свідку здалося, що ОСОБА_2 , яка була з дочкою, була ініціатором конфлікту. Вони розмовляли на підвищених тонах. Свідка допитували працівники поліції. ОСОБА_1 була одна. В магазині того дня було багато людей, вподальшому свідок дізналася, що ОСОБА_1 працює в лікарні. Свідок не може сказати, які саме образливі слова звучали на адресу позивача. Щоб відповідач штовхала позивача, свідок не бачила. Щоб позивач втрачала свідомість, свідок не бачила. Що було мотивом сварки, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що є дочкою відповідача по справі. 09.01.2020 вона разом з матір`ю пішли до магазину «Євросток». Свідок відлучилася, а коли знайшла матір, то стала свідком обопільної сварки між матір`ю та ОСОБА_1 .

В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 р. № 14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем та її представником не було доведено, що 09.01.2020 був факт публічної образи відповідачем ОСОБА_2 . позивача ОСОБА_1 , що відповідачем поширювалася недостовірна інформація щодо позивача, позивачем не було надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Вказаний висновок щодо застосування норм права також викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 757/8834/16-ц (провадження № 61-14698св18).

В зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу понесених позивачем судових витрат відсутні.

В той же час, в силу ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.04.2024.

Суддя С.М.Токарєв