Провадження № 22-ц/811/3388/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Аккорд-Тур» 12041 грн., як безпідставно набуті та збережені кошти, 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 08.11.2021 року через фізичну особу-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 в туристичній агенції «Модерн Тур» у м. Івано-Франківськ отримав інформацію про пакет туристичних послуг, які надає туристичний оператор ТОВ «Аккорд Тур», у вигляді подорожі «Різдвяна Франція та Швейцарія». В цей же день, 08.11.2021 року він оформив замовлення через туристичного агента ФОП ОСОБА_2 та 10.11.2021 року здійснив попередній платіж в сумі 6620 грн. З цього приводу було сформовано заявку №1 від 08.11.2021 року на тур, який мав відбутись 07.12.2021 року. 29.11.2021 року через агенцію «Модерн Тур» він уточнив в оператора, чи дійсно тур відбудеться. Після підтвердження заявки, позивач, оплатив іншу частину коштів в сумі 6570 грн. Загалом, ним (позивачем) було сплачено коштів у сумі, еквівалентній 430 Євро, що за курсом НБУ становило 13190 грн. 04.12.2021 року туроператор ТОВ «Аккорд-Тур» через туристичну агенцію «Модерн Тур» електронним листом повідомив, що з власної ініціативи скасував тур та послуги не можуть бути ним надані 07.12.2021 року. В подальшому позивач, звернувся за поверненням коштів у зв`язку з неукладенням договору. ФОП ОСОБА_2 відразу було повернуто комісію в сумі 1179 грн., а з приводу інших коштів туристичний оператор ТОВ «Аккорд-Тур» у поверненні коштів за неукладеним договором відмовив.

Зважаючи на те, що відповідачем в односторонньому порядку скасовано тур, просив стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 12041 грн.

Крім того, внаслідок таких дій туристичного оператора йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у тому, що він заздалегідь спланував власний відпочинок з дружиною, з цього приводу вони оформили на роботі відпустки, проте, скасування зазделегідь запланованої подорожі та неповернення коштів спричинило моральні страждання, зокрема, він змушений був прикласти зусиль для організації зміни способу власного життя та відпочинку у період відпустки, а неповернення коштів поставило у незручне та скрутне становище в залежність від дій недобросовісного оператора.

Просив стягнути з ТОВ «Аккорд-Тур» 12041 грн. безпідставно набутих та збережених коштів, 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12041 грн. з ТОВ «Аккорд-Тур», провадження у справі в цій частині вимог закрито. Відмова позивача від вказаної частини позовних вимог була обґрунтована тим, що ТОВ «Аккорд-Тур» повернув сплачені позивачем кошти в розмірі 12041 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., в решті - відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» в дохід держави 454 грн. судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ТОВ «Аккорд-Тур», просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, зауважує, що позивач ОСОБА_1 взагалі не укладав з відповідачем жодного договору та не перераховував грошові кошти на користь відповідача. Насправді, грошові кошти були отримані від турагента ФОП ОСОБА_2 за укладеним окремим агентським договором. Тому у ТОВ «Аккорд-Тур» не було жодних правових підстав повертати грошові кошти фізичній особі ОСОБА_1 . При цьому, факт перерахування грошових коштів зі сторони ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 під час судового провадження відбулось виключно у добровільному порядку, з метою врегулювання спору та можливості укладення мирової угоди.

Додає, що насправді ТОВ «Аккорд-Тур» не відмовлявся надавити туристичний продукт позивачу, а лише пропонував турагенту ФОП ОСОБА_3 перенести дату туристичної подорожі зі збереженням структур агентського договору. Зауважує, що право туроператора перенести туристичні продукти передбачено п.4.18 агентського договору №11838118 від 02.01.2013 року, укладеного туроператором ТОВ «Аккорд-Тур» та турагентом ФОП ОСОБА_2 . При цьому, позивач не надсилав турагенту чи туроператору офіційної письмової відмови від туристичного продукту, який було перенесено за умовами агентського договору. Тому, в даній справі немає і не може бути жодної вини туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» по відношенню до позивача. У разі наявності правових підстав для повернення коштів, таке повернення здійснюється туроператором на користь саме турагента, відповідно до умов укладеного з турагентом агентського договору.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то вважає помилковим висновок суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди та про наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та її наслідками. Зауважує, що зі сторони відповідача по відношенню до позивача не було вчинено жодних неправомірних дій. Позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає моральна шкода, докази завдання такої шкоди безпосередньо позивачу та її розміру, як того вимагає статті 23 та інші положення ЦК України.

Додає, що вирішуючи про стягнення 5000 грн. витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не з`ясував, чи дійсно така допомога надавалась адвокатом, коли саме така надавалась, позивач не обґрунтував належним чином реальність адвокатських послуг та понесених у зв`язку з цим витрат, не встановив їх дійсність та необхідність, тому підстав для стягнення витрат на правову допомогу не було.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ФОП ОСОБА_2 висловила свої заперечення з приводу доводів апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 висловив свої заперечення, зазначивши, що кошти отримані від нього через посередника - турагента ФОП ОСОБА_2 туроператором ТОВ «Аккорд-Тур» за неукладеним договором на туристичне обслуговування та не наданим туристичним продуктом підлягали поверненню туроператором ТОВ «Аккорд-Тур». Зазначені кошти були повернуті майже через два роки після звернення до суду, у зв`язку з чим, позивач подав до суду заяву про закриття провадження у справі щодо повернення кошів в сумі 12041 грн.

Щодо моральної шкоди, то вважає, що діями туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» йому було завданої моральної шкоди, розмір якої відображений у рішенні суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.04.2024 року, є дата складення повного судового рішення - 12.04.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2021 року турагенцією «Модерн Тур» в особі директора ОСОБА_2 була сформована заявка №1 на тур «Різдвяна Франція та Швейцарія» з датою виїзду 07.12.2021 року. Дана заявка була підтверджена ТОВ «Аккорд-Тур».

На виконання сформованої заявки №1 від 08.11.2021 року, ОСОБА_1 10.11.2021 року сплатив турагенції «Модерн Тур» 6620 грн. (218 Євро), що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №206/06 від 10.11.2021 року, 29.11.2021 року сплатив 6570 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №207/06 від 29.11.2021 року, та 05.12.2021 року сплатив 1179 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №207/06 від 05.12.2021 року, а всього ним було сплачено 13190 грн.

В подальшому, згідно рахунку на оплату №1 від 09.11.2021 року, частина коштів в розмірі 12041 грн. 26 коп. ПП ОСОБА_2 була перерахована туристичному оператору - ТОВ «Аккорд-Тур», що стверджується платіжним дорученням №83 від 15.11.2021 року на суму 4000 грн., меморіальним ордером №@2PL650775 від 29.11.2021 року на суму 6520 грн., частину коштів в сумі 1521 грн. 26 коп. згідно оплати рахунку №3 від 21.11.2019 року зарахувати як оплату по рахунку 1 від 09.11.2021 року

Компанія «Про фемелі тревел Каефті» підтвердила про отримання від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оплату в сумі 392 Євро за туристичний продукт за період 07 грудня 2021 року - 12 грудня 2021 року.

04.12.2021 року ТОВ «Аккорд-Тур» повідомило турагенцією «Модерн Тур» в особі директора ОСОБА_2 про перенесення запланованого на 07.12.2021 року туру на 19.12.2021 року. У зв`язку з чим, просили погодити дату туру або анулювати послугу через особистий кабінет. Турагент не анулювавши туру, а також у зв`язку з непогодженням клієнта отримати туристичний продукт згідно запланованої дати, туроператор не вбачав підстав розглядати питання про повернення коштів.

Звертаючись до суду з позовом про повернення сплачених коштів, позивач вказував на те, що сплачені ним кошти не були повернуті туроператором.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини з надання туристичних послуг.

За змістом ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст.ст.509, 525, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.626, 627, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.1 Закону України «Про туризм» від 15.09.1995 року №324/95-ВР, туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про туризм», туристичними операторами є юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Згідно з п.2 ч.13 ст.20 Закону України «Про туризм», туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Обсяг відповідальності внаслідок ненадання споживачу якісного туристичного продукту обумовлюється змістом укладених цивільно-правових договорів: 1) за договором між туристом і турагентом (у разі його укладення) турагент несе відповідальність за невиконання (неналежне виконання) виключно взятих на себе обов`язків (щодо пошуку, бронювання туристичного продукту тощо); 2) за договором на туристичне обслуговування, укладеним між туристом та туристичним оператором (через турагента або без його участі) туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування з урахуванням особливостей, встановлених статтею 20 Закону України «Про туризм».

Згідно з абз.8 ч.1 ст.25 Закону України «Про туризм», туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що саме на туроператора, в даному випадку - ТОВ «Аккорд-Тур» покладається відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Доводи відповідача щодо відсутності документів, які підтверджують отримання ТОВ «Аккорд-Тур» грошових коштів саме від ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє з огляду на те, що такі кошти отримані туроператором через турагента ОСОБА_2 в особі турагенції «Модерн Тур».

Доводи відповідача про те, що він не укладав та не підписував договір з позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки спірний договір є договором про надання послуг, який укладено за допомогою турагента на користь туроператора (TOB «Аккорд-Тур»).

Повернення ТОВ «Аккорд-Тур» сплачених позивачем коштів за тур, який не відбувся по причині його перенесення туроператором, свідчить про визнання відповідачем своїх обов`язків по покладенню відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Згідно з абз.8 ч.1 ст.25 Закону України «Про туризм», туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.

Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність визначених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, однак, суд не в повній мірі врахував вимоги статті 23 ЦК України щодо визначення розміру морального відшкодування.

За встановлених і наведених вище обставин справи, ураховуючи розмір неповернутих позивачу грошових коштів (12041 грн.), а також ту обставину, що ФОП ОСОБА_2 (турагентом) відразу повернуто позивачу свою комісію у сумі 1179 грн., а відповідачем ТОВ «Аккорд-Тур» кошти позивачу в повному обсязі були повернуті добровільно, але вже після звернення позивача з даним позовом до суду та зі спливом значного проміжку часу - 26.05.2023 року (а.с.154, 155), колегія суддів вважає, що розумним і справедливим за таких обставин буде присудження позивачу морального відшкодування в розмірі 2000 грн., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити, зменшивши розмір присудженого позивачу морального відшкодування з 10000 грн. до 2000 грн.

В частині доводів апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною третьою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З урахуванням наведених вище норм процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію понесених ним і документально підтверджених витрат на правничу допомогу і що розмір таких витрат - 5000 грн. є співмірним із складністю даної справи, з огляду й на те, що позивач відмовився від однієї із своїх позовних вимог у зв`язку з її задоволенням відповідачем.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги позивача та присуджуючи позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу в повному обсязі, судом першої інстанції не враховано вимоги частини другої статті 141 ЦПК України щодо пропорційності розміру судових витрат при частковому задоволенні позову, а тому оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат - витрат на правничу допомогу, необхідно також змінити.

Отже, відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням вже наслідків розгляду даної справи апеляційним судом, з відповідача у користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2200 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача, з урахуванням також розміру позовних вимог, від яких позивач відмовився, у зв`язку з їх задоволенням відповідачем (44%).

У зв`язку із зменшенням апеляційним судом розміру присудженого позивачу морального відшкодування, розмір судового збору за подання позивачем позовної заяви, від сплати якого він звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, повинен становити 90 грн. 80 коп.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», понесені відповідачем ТОВ «Аккорд-Тур» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1449 грн., пропорційно до розміру позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено за наслідками апеляційного розгляду справи (90%), підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Підсумовуючи викладене та з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, остаточна сума судового збору, яка підлягає компенсації відповідачу за рахунок держави, становить 1358 грн. 20 коп., у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

В решті, визначених процесуальним законом підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 2000 гривень.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 2200 гривень.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2023 року в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору змінити.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір в розмірі 1358 гривень 20 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 12 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич