УХВАЛА

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 405/6952/21

провадження № 61-5303ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання укласти договір реструктуризації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до філії - Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») та просив:

-зобов`язати АТ «Ощадбанк» в особі філії - Кіровоградське обласне управління укласти з ним договір реструктуризації заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 184 від 15 квітня 2008 року, наданий в іноземній валюті та забезпечений іпотекою нерухомого майна, на умовах Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ;

-стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 908 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2021 року замінено первісного відповідача - філію Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» належним відповідачем - АТ «Ощадбанк» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано АТ «Ощадбанк» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» укласти з ОСОБА_1 договір реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 184 від 15 квітня 2008 року, наданий в іноземній валюті, та забезпечений іпотекою нерухомого майна, на умовах Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

08 квітня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються зокрема малозначні справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2021 року дану справу визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Підстави вважати, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних, відсутні. Крім того, заявник не мотивує наявність підстав для розгляду касаційної скарги вказаною обставиною.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскаржуваними судовими рішеннями.

Посилання заявника на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження у малозначній справі, не беруться до уваги, оскільки таке посилання не свідчить про те, що ОСОБА_1 має необхідність у спростуванні обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи (№ 404/4109/18 за позовом АТ «Ощадбанк» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання укласти договір реструктуризації відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов