Дата документу 15.04.2024
Справа № 501/3072/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги позивача: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63800,0 грн.. та судові витрати,

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2021 р. між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір позики №59/55618242, відповідно до якого відповідач отримав готівкою позику у розмірі 10000,0 грн. , строком на 365 днів. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми позики за кожен день користування.

12.07.2023 р. між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Укрглобал-Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги №12072023 від 12.07.2023р. відповідно до якого право вимоги за договором позики №59/55618242 від 07.06.2021р. перейшло до позивача.

Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов договору позики, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, а саме не здійснював погашення заборгованості у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.07.2023 року становить суму у розмірі 63800,0 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту - 10000,00 грн; суми заборгованості за нарахованим процентам відповідно до п.2.1 Договору позики за ставкою2,0% за кожен день користування кредитом за період з 07.06.2021р. по 06.06.2022р. у розмірі 53800,0 грн.

Відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що їй ТОВ «Партнер фінанси» була надана фінансова послуга шляхом укладення договору №59/55618242 від 07.06.2021р.

Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору, не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його частково погашення. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір самого кредиту, що суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів».

Просила відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.76,80,82).

Відповідач в судове засідання не прибув.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 23.08.2023 р. відкрито провадження у справі (а.с. 32).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України(надалі ЦК України) цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Як передбаченост.4Цивільного процесуальногокодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5ЦПК).

Стаття 12 ЦПК Українипередбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07.06.2021р. між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір позики №59/55618242. Згідно п.1.2 Договору, сума позики становить 10000,0 грн.,строк на який надається позика становить 365 днів (п.1.4 Договору) (а.с.5-6).

П.1.5 Договору комісія за видачу позики складає 28 % від суми позики, що становить 2800,0 грн.

Згідно п. 3.1 Договору позикодавець надає позику шляхом передачі готівкових коштів позичальнику.

Згідно п. 3.2 Договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього договору.

Таким чином, підписавши 07.06.2021 р. договір позики відповідач підтвердив що він отриав позику у розмірі 10000,0 грн.

12.07.2023р. між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги №12072023. Відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за договором №59/55618242 від 07.06.2021р. (а.с.18-24).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач вказує, що відповідач грошові кошти не повернув в зв`язку з чим, станом на 28.07.2023р. заборгованість становить 63800,0 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту - 10000,00 грн; суми заборгованості за нарахованим процентам відповідно до п.2.1 Договору позики за ставкою2,0% за кожен день користування кредитом за період з 07.06.2021р. по 06.06.2022р. у розмірі 53800,0 грн.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, тому сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 10 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 53800,0 грн. суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі- Закон) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 5 та 7 ст. 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм, дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим.

Так, судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитом становить 10 000 грн. При цьому, заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 53800, 0 грн., яка у п`ять разів перевищує розмір боргу.

Суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 53800, 0 грн. не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

При цьому, суд вважає релевантним посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 10 000 грн., що складає 100% від суми заборгованості по кредиту. На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №132 від 27.07.2023 р. (а.с.4) позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2684,0 грн.

Незважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, беручи до уваги те, що спір виник внаслідок бездіяльності відповідача, суд покладає на відповідача розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, повністю, тобто у розмірі 2684,0 грн.

Керуючись ст. ст. 263 266 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 07.06.2021 р. №56/55618242 у розмірі 20000,0 грн. з яких: 10 000,0 грн. прострочена заборгованість за договором; 10 000,0 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» судовий збір у розмірі 2684,0 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», місцезнаходження: 03124, м.Київ, вул. Василенко Миколи, буд.7.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Смирнов