ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3148/24 Справа № 242/1377/23 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 242/1377/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Донецькій області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року, яке ухвалено суддею Черковим В.Г. у місті Селидові Донецької області та повне судове рішення складено 25 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що працівниками ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №448222 від 10.11.2022 року, яким було притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, також 10.11.2022 року було тимчасово затримано транспортний засіб ВАЗ-2104 н.з НОМЕР_1 , про що складено відповідний акт.

Крім того, постановою ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області БАБ №852833 від 10.11.2022 року на позивача накладено штраф в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постановою ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серії БАБ № 852834 від 10.11.2022 року на нього накладено штраф у розмірі 510,00 грн. за порушення п.9.2.6 ПДР.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року у справі №242/1741/22, справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 08.12.2022 року у справі №242/1741/22 у задоволенні клопотання про вирішення питання про повернення транспортного засобу відмовлено та роз`яснено право на оскарження в порядку адміністративного судочинства бездіяльність суб`єкта владних повноважень, який не виконує вимоги ч. 6 ст. 265-2 КУпАП.

13.12.2022 року позивач звернувся до відділу поліції про повернення транспортного засобу, яка не була розглянута, рішенням суду від 01.12.2022 року у справі № 242/1761/22 постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ № 852833 від 10.11.2022 року про накладення штрафу в розмірі 20400 грн. визнано протиправною та скасовано її, а провадження закрито, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, а також постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області БАБ №852834 від 10.11.2022 про накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. 00 коп. визнано протиправною та скасовано, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, не зважаючи на факт оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності про накладення штрафів, направив їх для примусового виконання, на підставі чого були відкриті виконавчі провадження ВП №70784610 та 70784742 від 18.01.2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року у справі №200/948/23 визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області безоплатно повернути позивачу транспортний засіб, та 15.08.2023 року ВП №3, не дочекавшись набрання законної сили рішенням суду, у добровільному порядку виконав рішення суду.

Таким чином, порушення прав та законних інтересів тривало з 10.11.2022 по 15.08.2023, та за цей період часу позивач зазнав моральних страждань від незаконних дій та бездіяльності працівників ВП №3 Покровського РУП, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що обумовлено притягненню тричі до адміністративної відповідальності, двічі накладенню штрафу, які були передані до виконавчої служби для примусового виконання, не поверненням автомобіля, що вплинуло на спосіб його життя та чим позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, він вимушений був витрачати багато часу на підготовку до судових засідань, на підготовку позовних заяв, звернень до органів виконавчої служби, звертатись до юристів, витрачати свої власні кошти на оплату отриманих юридичних послуг, оплачувати судові збори, залишившись без транспортного засобу під час дії воєнного стану, неодноразові звернення до поліцейських з проханням віддати автомобіль, який вони утримували у себе без законних підстав, крім того завдано шкоди його діловій репутації, оскільки притягнення до відповідальності робило з нього образ суспільно небезпечної особи, яка здатна вживати наркотичні засоби керуючи автотранспортом, та тривогу через те, що йому не буде повернено автомобіль та він був вимушений сплатити штрафу.

Заподіяну моральну шкоду, яку позивач зазнав за період з 10.11.2022 по 15.08.2023 року, він оцінив в 200 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з Державного бюджету на його користь 6700,00 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП; 26800 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області щодо незаконного притягнення адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; 26800 грн. компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями щодо незаконного притягнення до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП; 46002 грн компенсацію моральної шкоди внаслідок надсилання на примусове виконання постанов; 93698 грн. компенсацію моральної шкоди внаслідок незаконного утримання та не повернення транспортного засобу на підставі заяви від 13.12.2022 року.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 61416 грн. 67 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та тривалим неповерненням транспортного засобу, пов`язаного з притягненням до адміністративної відповідальності.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Національної поліції в Донецькій області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Зокрема, судом не було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу, відтак, дія ст. 1176 ЦК України та Закону №266/94-ВР не розповсюджується на дані правовідносини. Судом не було враховано, що будь-які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, спецзасоби стосовно позивача не застосовувались, він не був затриманий в адміністративному порядку, дії поліцейського протиправними визнано не було. Судом не взято до уваги, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних та допустимих доказів, а не припущенням, а сам факт звернення позивача до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, та факт закриття провадження у справі не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру. Наполягає на тому, що відповідь №12528/304/04-2022 від 20.12.2022 року позивач не оскаржував та, у період з 09.03.2023 року по 15.08.2023 року, до ВП №3 не звертався за отриманням свого автомобіля. Вважає, що сума заподіяної моральної шкоди взагалі не доведена та не обґрунтована.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Євдокімов О.М., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №448222 від 10.11.2022 року про порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.11.2022 року о 15 год. 01 хв. було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2

Постановою серії БАБ №852833 від 10.11.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

Відповідно до постанови БАБ №852834 від 10.11.2022 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно постанови Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2022 року по справі № 242/1741/22 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, провадження закрито.

Згідно постанови Селидівського міського суду Донецької області від 08 ггрудня 2022 року у справі №242/1741/22 у задоволенні клопотання про вирішення питання про повернення транспортного засобу відмовлено, роз`яснено право на оскарження в порядку адміністративного судочинства бездіяльність суб`єкта владних повноважень, який не виконує вимоги ч. 6 ст. 265-2 КУпАП.

12.08.2023 позивач звернувся до ВП №3 ГУНП в Донецькій області із заявою про повернення транспортного засобу.

У відповідності до заяви від 20.11.2022 року, підписаної КЕП та надісланої на офіційну електронну адресу ВП №3, позивач просив направити на електронну пошту копію постанов та копії матеріалів адміністративного правопорушення та копію матеріалів адміністративного провадження, на підставі яких було винесено постанову та повідомити про час і місто розгляду справи та підстави розгляду у його відсутність.

20.11.2022 року позивач звертався до ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про надіслання копії постанови від 10.11.2022 року з матеріалами провадження, та повідомлення про час і місто розгляду справи.

Відповідно до заяви від 13.12.2022 року, ОСОБА_1 звертався до ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області з заявою про повернення транспортного засобу.

Згідно листа ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 20.12.2022 року №12528/304/04-2022 було повідомлено позивачу, що автомобіль ВАЗ 2104 н/з НОМЕР_1 буде повернуто у разі сплати штрафу по винесеній постанові за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також роз`яснено право на оскарження результатів розгляду.

Відповідно до постанови Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 18.01.2023 року було відкрито виконавче провадження 70784610 по виконанню постанови БАБ №852833, виданої 10.11.2022 СРПП відділення поліції №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 40800,00 грн. на користь держави.

Згідно постанови Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 18.01.2023 року було відкрито виконавче провадження 70784742 по виконанню постанови БАБ №852834, виданої 10.11.2022 року СРПП відділення поліції №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020,00 грн. на користь держави.

Відповідно до заяви від 05.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського ВДВС про направлення копій постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Постановою старшого державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУМЮ від 15.02.2023 року ВП №70784742 виконавче провадження з примусового виконання постанови БАБ №852834, виданої СРПП ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020,00 грн. на користь держави закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою державного виконавця Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного МУМЮ від 15.02.2023 року ВП №70784610 виконавче провадження з примусового виконання постанови БАБ №852833 виданої СРПП ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 40800,00 грн. на користь держави закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року у справі № 242/1761/22 постанову ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ №852833 від 10.11.2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 20400 грн. 00 коп. було визнано протиправною та скасовано її, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Постанову ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області серія БАБ № 852834 від 10.11.2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. визнано протиправною та скасовано її, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., в задоволенні решти вимог відмовлено.

Згідно постанови Першого апеляційного суду від 09.03.2023 року по справі №242/1761/22 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 року у справі №242/1761/22 залишено без задоволення, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.12.2022 р. у справі № 242/1761/22 залишено без змін.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року по справі № 200/948/23 визнано протиправною бездіяльність ВП № 3 Покровського РУ ГУНП в Донецькій області щодо не повернення ОСОБА_1 транспортного засобу ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 на підставі заяви від 01 грудня 2022 року та зобов`язано ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 ; стягнено з ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Згідно листа ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 17.08.2023 року №11515/304/01-2023 повідомлено, що автомобіль ВАЗ 2104 н/з НОМЕР_1 повернуто 15.08.2023 року, про що позивачем було власноруч написано розписку про отримання автомобіля.

Згідно довідки ВП №3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 26.09.2023 року №13616/304/2023, відповідно до бази даних ІТС ІПНП України, громадянин ОСОБА_1 , в період з 09.03.2023 по 15.08.2023, до відділу поліції №3 зі скаргами та зверненнями не звертався.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 року по справі № 200/948/23 апеляційну скаргу ГУНП в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 200/948/23 залишено без задоволення, рішення суду залишено без змін.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що закриття судом справи про адміністративне правопорушення, через відсутність його складу, свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, що є підставою для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди, яка полягла у потрясінні, емоційному напруженні через неправомірні дії працівника поліції щодо безпідставного притягнення позивача до відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в статті 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України та Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, провадження № 61-19000сво18, Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №448222 від 10.11.2022 року про порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також, було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2

Постановою серії БАБ №852833 від 10.11.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

Відповідно до постанови БАБ №852834 від 10.11.2022 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно постанови Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2022 року по справі № 242/1741/22 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, провадженням закрито.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року по справі № 200/948/23 визнано протиправною бездіяльність ВП № 3 Покровського РУ ГУНП в Донецькій області щодо не повернення ОСОБА_1 транспортного засобу ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 на підставі заяви від 01 грудня 2022 року та зобов`язано ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області безоплатно повернути ОСОБА_1 транспортний засіб ВАЗ 2104, номерний знак НОМЕР_1 ; стягнено з ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Отже, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, врахував, що дії працівника поліції щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди.

Такий висновок суду першої інстанції повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 69/1799/16-ц, Постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 640/16169/17 а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, провадження № 61-2647св21.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції враховано, що позивач дійсно зазнав моральних страждань, оскільки був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, неодноразово звертатися до поліції, зокрема, й щодо повернення вилученого транспортного засобу. Так, у зв`язку із зазначеними обставинами, позивач постійно переживав стрес, що вплинуло на стан здоров`я позивача, оскільки необхідність доведення своєї правоти заважали позивачу зосереджуватися на своєму здоров`ї. Наведені обставини спричинили позивачу душевні страждання, хвилювання, незручності та викликали необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя.

Судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування враховано вимоги пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Наведеними вище обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції достовірно не було встановлено наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, а також обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що що будь-які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито, свідчить про незаконні дії посадової особи, яка ініціювала та здійснювала вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року по справі № 569/1799/16-ц.

За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведене цілком підтверджує факт незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак доведеним є факт заподіяння внаслідок цього моральної шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди, є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, як незаконні дії щодо позивача призвели до того, що позивач змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення свого порушеного права, зокрема, неодноразово звертатися до Головного управління Національної поліції в Донецькій області. У зв`язку із зазначеними обставинами, позивач постійно переживав стрес, що вплинуло на стан здоров`я позивача, оскільки необхідність доведення своєї правоти заважали позивачу зосереджуватися на своєму здоров`ї. Наведені обставини спричинили позивачу душевні страждання, хвилювання, незручності та викликали необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скаргзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: