Справа №: 486/712/24 Провадження № 2-з/486/13/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, у якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо квартири.

В обґрунтування заяви позивач зазначає про те, що вона має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Належна їй на праві власності трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була без її волі відчужена 26.03.2015 року ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, ОСОБА_4 . При огляді довіреності вона виявила, що її підпис схожий, але є відмінності, які визивають сумнів в його справжності. ОСОБА_2 є її дочкою, а ОСОБА_3 - онукою. Вважає, що правочин було вчинено внаслідок зловмисної домовленості її представника ОСОБА_2 , з покупцем - дочкою ОСОБА_3 . 10.04.2024 року ОСОБА_3 , маючи намір відчужити незаконно придбану квартиру, зняла її з обліку за місцем проживання, а саме з квартири АДРЕСА_1 , що вказує на те, що вона має реальну можливість відчужити квартиру, яка була єдиним місцем проживання для неї, особи похилого віку. Іншого житла в неї немає. Окрім того, позивачу 10.04.2024 року стало відомо про зняття її з реєстраційного обліку за місцем проживання, та дізналася, що дана квартира ще у 2015 році була відчужена, та її онука ОСОБА_3 стала власницею квартири. Позивач звернулася до ОСОБА_3 з проханням повернути їй квартиру, оскільки їй вже більш ніж 70 років і це є єдиним її житлом. ОСОБА_5 відмовилася виконати її прохання та повідомила, що виставила квартиру на продаж. На теперішній час опубліковане оголошення про продаж квартири за вартість 55000 доларів США, яке розміщена на сайті «Нерухомість Южноукраїнськ», підписане як « ОСОБА_6 ».

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2015 року, було укладено договір, зареєстрованим приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В. в реєстрі за №498, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , як продавець, від імені якої діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 23.07.2013 року за реєстром №2051, ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області, з однієї сторони, та ОСОБА_3 , як покупець, з іншої сторони, про продаж квартири за АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довіреності від 23.07.2013 року, зареєстровано в реєстрі за №2051 та посвідчена приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В. вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань: придбання, відчуження, здачі в найом, управління та інших дій щодо належного її на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна.

Згідно Витягу з реєстру Южноукраїнської територіальної громади №2024/003650974 від 12.04.2024 року, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована 21.01.2005 року за адресою: АДРЕСА_2 , та знята з реєстрації 10.04.2024 року

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.02.2021 року у справі №755/5333/20, вказав на те, що при задоволенні заяви про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження слід звертати увагу на те, що позов забезпечується накладенням арешту виключно на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19 роз`яснив, що арешт майна- це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суддя акцентує увагу позивача на тому, що відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви позивач повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову, - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін