Справа № 740/3941/18
Провадження № 2/740/36/24
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі АТ «Чернігівобленерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

установив:

У серпні 2018 року позивач подав до суду вказаний позов, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10 403,51 грн та судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Будинок за вказаною адресою відповідач придбав 21 листопада 2015 року, а 25 листопада 2015 року звернувся з письмовою заявою до позивача з проханням відновити електропостачання до цього будинку, який був відключений за несплату, та з проханням провести роботи з винесення електролічильника на фасад будинку. 01 грудня 2015 року проведено роботи з винесення електролічильника на РЩ 0,22 на трубостойці, про що складено акт № ПП 005093 заміни розрахункових засобів обліку та збереження пломб у побутових споживачів, в якому відповідач без зауважень поставив свій підпис. У результаті вказаних дій електропостачання до будинку було відновлено. Однак ОСОБА_1 не звернувся до енергопостачальника для укладення договору, хоча фактично електричну енергію споживав. Відповідач тривалий час не допускав працівників «Чернігівобленерго» до засобу обліку електроенергії для зняття контрольних показників. 12.12.2017 проведено контрольний огляд засобів обліку, про що складено акт № 194493 від 12.12.2017, який підписано ОСОБА_1 без будь яких зауважень. Зняті показники були занесені до комп`ютерної бази, за якими сума до сплати склала 10 207,37 грн.

13.12.2017 між сторонами укладено договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу виставлено рахунок за спожиту електроенергію на суму 10 207,37 грн, яку він відмовився сплатити у повному обсязі, посилаючись на те, що це не його борг і лише в січні 2018 року ним було сплачено 1977,00 грн.

06 квітня 2018 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області видав судовий наказ про стягнення з відповідача вказаної заборгованості, який скасовано 01 червня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу. Станом на 01 липня 2018 року загальний залишок заборгованості за спожиту електричну енергію становить 10 403,51 грн, яка виникла за період з 01 грудня 2015 року по 01 липня 2018 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26 жовтня 2018 року 09-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 16 листопада 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року позов залишено без розгляду.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» задоволено частково, ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 05 вересня 2022 року 12-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2023 року провадження у цивільній справі зупинено на час хвороби ОСОБА_1 . Зобов`язано відповідача повідомити суд про припинення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2023 року № 24/227/23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 740/3941/18.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 головуючим суддею визначено Шевченко І. М.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 23 листопада 2023 року 14-00 год., яке у подальшому неодноразово відкладалося.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, судове засідання в справі відкладено на 07 березня 2024 року 14-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року клопотання відповідача про призупинення розгляду справи залишено без розгляду, роз`яснено відповідачу право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судове засідання у справі відкладено на 08 квітня 2024 року, 15-30 год.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

У матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подавав, при цьому подав чергове клопотання про призупинення розгляду справи до відміни воєнного стану, яке залишено без розгляду.

З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.11.2015 (а. с. 9, 10).

25.11.2015 відповідач звернувся до позивача із заявами про підключення електричної енергії, яка була відключена за несплату, та про винесення електролічильника на фасад будинку (а. с. 7, 8).

Відповідно до акта № ПП 005093 від 01.12.2015 заміни розрахункових засобів обліку та збереження пломб у побутових споживачів за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено електролічильник ВА47-63 на РЩ 0,22 на трубостойці. Указаний документ підписаний власником ОСОБА_1 (а. с. 11).

13.12.2017 між сторонами укладено договір № 84 про користування електричною енергією від 13 грудня 2017 року. Відповідно до п. 10 указаного договору споживач електричної енергії зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в уповноваженому банку.

У вказаному договорі сторони погодили умови та порядок оплати. Зокрема, відповідно до п. 15 цього договору оплата за електроенергію здійснюється відповідно до приладу обліку та знятих електропостачальником чи отриманих від споживача за будь яким із сервісів (зазначені в розрахунковому документі) протягом двох останніх робочих днів розрахункового календарного місяця або впродовж трьох робочих днів наступного за розрахунковим місяця та здійснюється до 10 числа наступного за розрахунковим календарного місяця. У разі несплати за спожиту електричну енергію у визначений договором термін нараховується пеня згідно чинного законодавства. Пунктом 17 вказаного договору передбачено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов`язкової оплати поточних платежів; заборгованість на 13.12.2017 становить 10 207 грн, 37 кВт.год.

Згідно з наданою обіговою відомістю за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2016 року по липень 2018 року заборгованість становить 10 403,51 грн (а. с. 6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 2, п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357, (з наступними змінами) (далі - ПКЕЕН), побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником; споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують фактичне споживання відповідачем електричної енергії до укладення відповідного договору про користування електричною енергією, а також наявність у відповідача перед позивачем заборгованості в указаному розмірі, яка не спростована відповідачем.

Відповідач не надав суду відзиву на позов чи заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів спростування наявності заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням процесуальних дій ухвалення рішення на підставі наявних доказів у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 141, 223, 247, 263 265, 280 283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (м. Чернігів, вул. Гонча, 40; код 22815333) заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 10 403 (десять тисяч чотириста три) гривні 51 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (м. Чернігів, вул. Гонча, 40; код 22815333) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко