Справа № 369/9491/23
Провадження № 2/369/1445/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Мельник А.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу №369/9491/23 за позовом ОСОБА_1 до ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2021 року № 369/1972/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Ухвалено стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (, юридична адреса: вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, 08131) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), - середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року (включно) в сумі 130 347 (сто тридцять тисяч триста сорок сім гривень) 80 коп. та заробітну плату за листопад 2020 року, в сумі 4 859 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень) 23 коп.

Зазначив, що невиконання грошового зобов`язання відповідачем перед позивачем тривало у період з 07 жовтня 2022 року по 04 березня 2023 року, тобто 145 днів.

На підставі вищезазначеного позивач просив стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» () 19057 грн. 32 коп. інфляційних втрат та суму 3% річних на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2023 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.

Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав, заяв, клопотань від позивача на момент розгляду справи не надійшло.

Представник відповідача 29 січня 2024 року надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вимога про стягнення трьох процентів річних є безпідставною та не застосовується до трудових правовідносин.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2021 року № 369/1972/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю та ухвалено:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» від 17.12.2020 року № 195/1-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити з 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - на посаді першого заступника генерального директора в Державному підприємстві «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» (, юридична адреса: вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, 08131);

- стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (, юридична адреса: вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, 08131) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 грудня 2020 року по 02 вересня 2021 року (включно) в сумі 130 347 (сто тридцять тисяч триста сорок сім гривень) 80 коп.

- стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (, юридична адреса: вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, 08131) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - заробітну плату за листопад 2020 року, в сумі 4 859 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень) 23 коп.;

- стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (, юридична адреса: вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, 08131) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Позивач при зверненні до суду та при здійсненні відповідних обрахунків посилався на ст. 625 Цивільно процесуального кодексу України, про що суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19) наведено такі висновки щодо застосування норм права.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої ЦК України. Отже, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої ЦК України). Тобто, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості з виплати та середнього заробітку є безпідставною, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

Суд , звертає увагу на те, що у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висловленого у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 висновку Верховного Суду України про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можна застосовувати норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) (див. пункт 32.1 постанови від 16 травня 2018 року).

Однак Велика Палата Верховного Суду не відступала від висловленого у зазначеній постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15 іншого висновку Верховного Суду України про те, що припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Правовий висновок щодо відсутності підстав для застосування приписів статті 625 ЦК України до трудових правовідносин, які регулює спеціальне законодавство, також наведено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 757/14073/16-ц (провадження № 61-29305сво18).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд зазначає, що відомості про звернення рішення до примусового виконання та докази, того що рішення суду, за період, за який позивач просить стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати не виконане, позивачем не надані.

Враховуючи викладене, оскільки, припис частини другої статті 625 ЦК України до трудових правовідносин не застосовується, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174, 179, 208, 209, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Фінагеєва