Справа № 643/3795/24
Провадження № 2-о/643/215/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О. В.,

присяжних Тулупової Л. В., Міроненко Н. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Андрєєва Я. Д.,

прокурора Маркевич Ю.В.,

представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_1 ,

адвоката Зуєвої Л.В.,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові заяву представника комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» виконуючого обов`язки медичного директора ОСОБА_3 про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар відносно ОСОБА_2 без його згоди, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2024 року представник КНП ХОР «ОКПЛ № 3» звернулася до Московського районного суду м. Харкова з заявою про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар відносно ОСОБА_2 на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Заява обґрунтована тим, що 16 квітня 2024 року ОСОБА_2 направлений на госпіталізацію лікарем-психіатром КНП ХОР «ОКПЛ № 3», оглянутий 17 квітня 2024 року комісією лікарів-психіатрів комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Відповідно до акту психіатричного огляду зазначеної комісії у хворого встановлений діагноз тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії. За своїм психічним станом він становить небезпеку для себе та оточуючих. Внаслідок захворювання ОСОБА_2 має потребу в примусовому лікуванні в умовах психіатричного стаціонару, на що добровільну згоду не надав.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_1 пояснив про обставини, викладені у заяві комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», та зазначив, що ОСОБА_2 виражає агресію до оточуючих, має психомоторне збудження, невпорядковану поведінку та виражений галюцинаторно-параноїдний синдром.

Прокурор у судовому засіданні заяву комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» підтримав та просив її задовольнити.

Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару, ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти примусової госпіталізації.

Адвокат у судовому засіданні підтримала думку ОСОБА_2 , додала, що останній приймає ліки призначені лікарем-психіатром та може продовжувати їх приймати за місцем мешкання.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

16 квітня 2024 року ОСОБА_2 госпіталізований до комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Підставою для його госпіталізації слугували відомості про психічний стан ОСОБА_2 та погіршення психічного стану останнього, а саме агресивне поводження по відношенню до сусідів, неадекватна поведінка, що слідує з рапорту Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до акту психіатричного огляду від 17 квітня 2024 року у госпіталізованого хворого встановлений діагноз параноїдна шизофренія.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Підпунктом «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб, серед іншого, для законного затримання психічнохворих, відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (п. 79, 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07).

У параграфі 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що за виключенням випадків крайньої необхідності, людина не повинна позбавлятися свободи до тих пір, доки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є душевнохворою. Сама сутність того, в чому потрібно переконати компетентні державні органи наявність психічного розладу, - вимагає об`єктивної медичної експертизи.

З огляду на вимоги процесуального закону та відповідно до ст. 14 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» рішення про надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку приймається виключно судом.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплено презумпцію психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Презумпція психічного здоров`я є неспростовною, тобто вважається юридичним фактом, допоки не буде спростованою на підставах та в порядку, передбачених Законами України. До настання такого спростування вказана презумпція діє, оскільки вона передбачена Законом, і не потребує встановлення судом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» тяжкий психічний розлад розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно з ч. 2 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом.

Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

У заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку зазначено, що у ОСОБА_2 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих, а також суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Оскільки хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у ОСОБА_2 виявлено тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, а також встановлення фактів про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву представника комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», слід задовольнити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263 265, 268, 273, 293, 294, 341, 342, 430 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» виконуючого обов`язки медичного директора ОСОБА_3 про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар відносно ОСОБА_2 без його згоди задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_2 примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Заявник комунальне некомерційне підприємств Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», код ЄДРПОУ № 02003675, місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46.

Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2024 року.

Суддя О. В. Осадчий

Присяжні Л. В. Тулупова

Н. Г. Міроненко