Провадження № 2-др/679/1/2024
Справа № 679/1712/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Плазій Н.В.,
представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши заяву позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років,-
В С Т А Н О В И В:
04.03.2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень.
15.03.2024 року надійшла заява представника позивачки адвоката Ярмольчука В.С., що сформована в системі «Електронний суд», в якій останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 6840 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
18.03.2024 року надійшла заява представника відповідача адвоката Оліферук Ж.А., що сформована в системі «Електронний суд», в якій остання просила розгляд заяви проводити у відсутності сторони відповідача, відмовити в задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення посилаючись на те, що при зверненні до суду з позовом позивачкою не подано орієнтовного розрахунку судових витрат; до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено належного розрахунку понесених витрат, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом із зазначенням дати виконання по кожному із виду робіт, що позбавляє сторону відповідача можливості спростувати, або визнати факт надання професійної правничої допомоги, а акт наданих послуг складено 20.11.2023 року, в той час як позовна заява надійшла до суду 27.12.2023 року.
В поданих позивачкою до суду документах містяться розбіжності в зазначенні дати видачі свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивачки, надіслана відповідачу заява про ухвалення додаткового рішення є іншого змісту, а ніж та, що надіслана суду.
Представник позивачки адвокат Ярмольчук В.С. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивачки 6840 гривень витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На обґрунтування заяви послався на те, що професійна правнича допомога надавалася на підставі договору від 20.11.2023 року за № 05/11-23 і вартість послуг адвоката була визначена договором у фіксованому розмірі в сумі 9000 гривень, що не потребує подання до суду детального розрахунку понесених витрат. 04.03.2024 року було складено акт виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги. Щодо розбіжностей в зазначенні дати видачі свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю представник позивача зазначив, що допущено описку, вірною датою видачі свідоцтва є 31.01.2008.
Вивчивши заяву позивачки, пояснення її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 04.03.2024 року судом було ухвалене рішення у цивільній справі № 679/1712/23 (провадження № 2/679/137/2024) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 27.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь та на утримання ОСОБА_2 аліменти на дружину у розмірі 1/15 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.12.2023 року і до досягнення їх сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1352,73 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1036 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Питання щодо стягнення витрат позивачки на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, оскільки до закінчення розгляду справи представник позивачки вказав, що докази на підтвердження понесення таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів із дня ухвалення судового рішення по суті справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що 20.11.2023 позивачка ОСОБА_2 уклала із адвокатом Ярмольчуком В.С. договір про надання правової допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги № 597. У п. 4.1 вказаного договору зазначається, що розмір гонорару визначається у фіксованому розмірі та становить 9000 гривень та сплачується двома платежами 5000 гривень протягом 10 днів з моменту укладення договору, 4000 протягом 10 днів з моменту ухвалення судового рішення, що відповідає п. 5.1 договору.
Відповідно до акту наданих послуг № 05/11-23 від 20.11.2023 року за договором про надання правової допомоги адвокатом Ярмольчуком В.С. для ОСОБА_2 надано такі послуги: складання позовної заяви, відправлення позовної заяви відповідачу та до суду, представництво позивача в суді, загальна вартість послуг 9000 гривень.
Відповідно до платіжної інструкції від 22.11.2023 року ОСОБА_2 здійснила грошовий переказ на ім`я ОСОБА_1 в сумі 5025,13 гривень.
Щодо розбіжностей в даті видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю судом оглянуто відомості з Єдиного Реєстру Адвокатів, згідно яких ОСОБА_1 обліковується у Раді адвокатів Рівненської області, свідоцтво № 597 видане Рівненською обласною КДКА 01.02.2008 року, номер рішення 42, дата прийняття рішення 31.01.2008 року. Вказана підтверджує те, що у договорі про надання правової допомоги № 05/11-23 від 20.11.2023 року та акті наданих послуг до нього допущено описку, в зазначені дати видачі свідоцтва. При цьому в ордері який долучено до позовної заяви такі відомості зазначено вірно.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
У той же час представник відповідача адвокат Оліферук Ж.А. надала заяву про те, що заперечує проти ухвалення додаткового рішення у даній справі за заявою позивачки, однак, ані у відзиві на позов ані у окремій заяві не заявлено клопотання про зменшення понесених позивачкою витрат на оплату правничої допомоги із посиланням на неспівмірність витрат позивача на оплату такої допомоги.
Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Що відсутності попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Водночас аналіз ч. 2 ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що неподання стороною позивача попереднього розрахунку судових витрат є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з викладеним, оскільки позов було задоволено частково на 63%, про що зазначено у рішенні суду від від 04.03.2024 року, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати понесені нею на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5670 гривень.
Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивачки, ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5670 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/1712/23 (провадження № 2/679/137/2024) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5670 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя Р.М. Стасюк