Справа № 346/5361/23
Провадження № 22-ц/4808/510/24
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гринів Яни Василівни на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 січня 2024 року, ухвалене в складі судді Махно Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано, а дітей залишено проживати з матір`ю згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 21.11.2019 року.

Діти зареєстровані разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначила, що діти проживають з нею, батько не цікавиться їхнім життям, добровільно допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах, не піклувався та не піклується про їх духовний та фізичний розвиток. Поряд з тим потреби дітей зростають, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення дітей речами першої необхідності, а їй самій важко оплачувати всі витрати. Визначений судом розмір аліментів є недостатнім, не забезпечує належний фізичний, моральний, духовний, культурний розвиток дітей. Натомість відповідач здоровий та працездатний, позивачу відомо, що він перебуває за кордоном на роботі, тому може сплачувати аліменти.

Враховуючи зазначене, досягнення повноліття однією з дітей, а також те, що її матеріальний стан погіршився, оскільки відповідач не бере участі у оплаті додаткових витрат на утримання дитини, потреби якої зросли, просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 січня 2024 року позов задоволено частково. Змінено розмір стягуваних аліментів, присуджених рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів вирішено розпочати з часу набрання цим рішенням суду законної сили і проводити до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року, відкликано. Стягнуто з відповідача у дохід держави 1211 гривень 20 копійок судового збору. В решті позову відмовлено.

На вказане рішення суду представник позивача - адвокат Гринів Я.В. подала апеляційну скаргу.

Вважає дане рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказує, що відповідач є здоровим та працездатним, отже спроможним сплачувати аліменти на утримання дитини, а належне її утримання є обов`язком не тільки матері, але й батька.

Стверджує, що позивачці відомо про те, що відповідач перебуває за кордоном на роботі, що вказує на його платоспроможність. Для підтвердження перебування відповідача за межами України позивачка подавала до суду першої інстанції клопотання про витребування з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації про перетин державного кордону ОСОБА_2 у період з січня 2020 року по день надання інформації. Проте суд витребував інформацію за період з 21.09.2023 року по 12.12.2023 року, згідно якої у Базі даних не виявлено відомостей про перетин державного кордону відповідачем. Така відповідь, на думку представника апелянта, є очевидною, оскільки за межі України відповідач виїхав ще у 2020 році та не повертався від початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.

Вважає, що розмір аліментів, присуджений попереднім рішенням суду, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки рівень витрат постійно зростає і позивачка не має можливості їх забезпечити за власні кошти.

Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, визначення указаного розміру аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини до 3500 грн. щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду апеляційної інстанції не подавав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за його відсутності.

Представник апелянта адвокат Гринів Я.В. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.08.2007 року (а.с. 11).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх на той час дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з матір`ю (а.с. 12).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.02.2020 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-14).

Згідно копій витягів з Реєстру територіальної громади позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Відповідно до копії відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо інформації про перетин державного кордону ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 21.09.2023 року по 12.12.2023 року таких відомостей в Базі даних не виявлено (а.с. 49).

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, величини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, а також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Однак вважав, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 слід збільшити з 1500 грн. до 2000 грн. щомісячно.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із вказаним висновком, з огляду на наступне.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень ч. ч. 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, положенням ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи вказані норми матеріального права та обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів у цій справі. Проте визначений судом розмір аліментів не відповідає вимогам законодавства.

Суд апеляційної інстанції враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема, що дитина сторін ОСОБА_4 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, платник аліментів відповідач у справі є фізично здоровою особою працездатного віку, доказів про поганий стан його здоров`я матеріали справи не містять, як і відомостей про наявність у нього інших утриманців. А зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру аліментів, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки зобов`язані забезпечити достатній та гармонійний розвиток дитини в межах своїх можливостей, а не в розмірі аліментів, який дорівнює законодавчо визначеному їх мінімуму.

Апеляційний суд не може залишити поза увагою той факт, що через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому визначений судом у лютому 2020 року розмір аліментів в сумі 1500 грн. на дитину, є наразі об`єктивно недостатнім для хоча б мінімального забезпечення дитини найнеобхіднішим у теперішній час.

Також апеляційний суд бере уваги, що на сьогодні аліменти підлягають стягненню тільки на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адже старша дочка сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що визначення судом розміру аліментів на утримання дитини в сумі 2000 грн. є очевидно недостатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

З урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір аліментів на утримання дитини в сумі 3000 грн. щомісячно є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, не є завищений в нинішніх умовах проживання та співрозмірний матеріальному становищу відповідача, який є працездатною людиною, зобов`язаний утримувати свою дитину, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного фізичного, розумового та духовного розвитку та забезпечення належного рівня життя.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Однак, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь держави судовий збір, виходячи із розміру прожиткового мінімуму встановленого на 1 січня 2024 року, хоча позов у цій справі подано у 2023 році. Тому підлягав врахуванню саме розмір прожиткового мінімуму, встановленого станом на 1 січня 2023 року.

Отже, з відповідача в користь держави необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору, який мав би бути сплачений позивачем за подання позову.

Статтею 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ч. 4 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 січня 2024 року в частині розміру стягуваних аліментів та судового збору слід змінити. В решті рішення суду залишити без змін.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, в розмірі 1610 грн. 40 коп.

Згідно вимог пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Положенням частини першої ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гринів Яни Василівни задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 січня 2024 року в частині розміру стягуваних аліментів та судового збору змінити. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви, в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, в розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 17 квітня 2024 року.