19.04.2024 234/176/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю

секретаря судового засідання Дзюби Т.А.,

представника позивача, відповідача

за зустрічним позовом (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 ,

відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

представника відповідача, позивача

за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю та стягнення грошових коштів, -

встановив:

ОСОБА_4 через свого представника адвоката Нещерет О.С. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошових коштів.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони з 04 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 29 вересня 2015 вони за спільні кошти придбали автомобіль марки Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3, який зареєстровано було на ОСОБА_2 відповідача за первісним позовом. В липні 2019 року сторони припинили шлюбні відносини та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2019 шлюб між ними було розірвано. В листопаді 2019 року позивачу за первісним позовом стало відомо, що ОСОБА_2 перереєстрував вказаний автомобіль на іншу особу, тобто здійснив його відчуження без її згоди. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 21.11.2019 ринкова вартість автомобіля марки Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3 становила 151 924 грн, з яких частина його вартості 75 962 грн. підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, як компенсація за належну їй частку майна, яке було власністю подружжя та відчужене без її згоди. Враховуючи викладене представник просив суд визнати, що у період 29.09.2015 по 17.10.2019 автомобіль марки Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3 належав на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частину вартості автомобіля в сумі 75 962 грн. Всі судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 03.02.2020 відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі. Призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі. Наданий ОСОБА_4 розрахунок вартості автомобіля Renault Kangoo є неналежним доказом, оскільки з нього не вбачається яким чином визначена середня ринкова вартість автомобіля. Висновком судового експерта №03-01 від 03.03.2020, який зроблено на його заяву, встановлено вартість спірного автомобіля, станом на 17.10.2019, у розмірі 99680 грн. Крім того, у сторін на час фактичного припинення шлюбних відносин (з липня 2019р.) були непогашені боргові зобов`язання на суму 6000 доларів США. Вказаний борг виник за час сумісного проживання сторін у шлюбі однією сім`єю внаслідок укладення відповідачем в інтересах сім`ї договору позики, який оформлено письмово у вигляді розписки від 15.09.2015, за якою відповідач отримав у борг від громадянина ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США на придбання автомобіля Renault Kangoo. Строк повернення грошей до 31.12.2018, у разі неповернення боргу переоформлення автомобіля в рахунок погашення боргу. Вказана позика оформлена за взаємною згодою з позивачем за первісним позовом. 29.09.2015 на позичені грошові кошти в інтересах сім`ї було придбано автомобіль Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3 та зареєстровано на відповідача за первісним позовом. Автомобіль використовувався в інтересах сім`ї. Борг перед ОСОБА_5 в період шлюбних відносин з позивачем погашений не був, в т.ч. і частково. 17.10.2019 в рахунок повернення боргу у розмірі 6000 доларів США він перереєстрував на позикодавця спірний автомобіль. Тим самим самостійно погасив боргове зобов`язання. Вважає, що позика у сумі 6000 доларів США, є спільним майном подружжя, яка була повернута ним шляхом перереєстрації на позикодавця автомобіля. Таким чином, у позивача за первісним позовом відсутнє право вимагати від нього грошові кошти.

19.03.2020 на адресу Краматорського міського суду Донецької області від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошових коштів. Справа №234/4791/20.

В обґрунтування зустрічних позовних вимого ОСОБА_2 зазначив, що з 04.12.2007 по 17.12.2019 він перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. З липня 2019 шлюбні відносини фактично припинені та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15.11.2019 шлюб між ними було розірвано. Станом на час припинення шлюбних відносин у них були непогашені боргові зобов`язання на суму 6000 доларів США, який виник за час їх спільного проживання у шлюбі, внаслідок укладення ним в інтересах сім`ї договору позики у вигляді письмової розписки від 15.09.2015, за якою він отримав у борг від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 6000 доларів США на придбання автомобіля Renault Kangoo. Згідно розписки строк погашення боргу до 31.12.2018, а у разі несплати у визначений строк передбачена можливість переоформлення автомобіля у рахунок погашення заборгованості. Придбаний 29.09.2015 року автомобіль Renault Kangoo було зареєстровано на позивача за зустрічним позовом та використовувався задля сімейних потреб. У визначені розпискою строки борг перед позикодавцем не було погашено, в т.ч. і частково. 17.10.2019 ним було переоформлено автомобіль на позикодавця в рахунок погашення позики. Вважає, що позичені ним кошти у розмірі 6000 доларів США під час шлюбу є спільним майном подружжя та створює обов`язки для другого подружжя, в разі якщо угоду укладено в інтересах сім`ї і якщо кошти використані на задоволення потреб сім`ї, вони підлягають поділу між сторонами. Враховуючи, що ним самостійно було погашено борг, тому з ОСОБА_4 підлягає стягненню на його користь частина погашеного ним боргу, який станом на 17.10.2019 складає 74505 грн. 60 коп. (6000 доларів США по курсу НБУ 24,8352 дорівнює 149011,20 грн.). Просив суд визнати позику, яка оформлена розпискою у розмірі 6000 доларів США на придбання автотранспортного засобу Renault Kangoo, як спільну сумісну власність сторін та стягнути з ОСОБА_4 74505,60 грн. як компенсацію частини погашеного ним боргу у розмірі 6000 доларів США, що еквівалентно 149011,20 грн. та понесені ним судові витрати.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 01 липня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення коштів.

Цією ж ухвалою суду цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошлі А.О. від 24.07.2020 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.09.2020.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2020 відкладено підготовче судове засідання та зобов`язано ОСОБА_5 надати суду оригінал розписки ОСОБА_2 від 15.09.2015 про взяття в борг 6000 доларів США.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2020 закрито підготовче судове засідання у справі та призначено судовий розгляд цивільної справи.

08.12.2020 цивільну справу прийнято до провадження суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченком А.М.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2021 повторно розпочато підготовче судове засідання у вказаній цивільній справі.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.01.2021 у цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення ринкової вартості Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3. Провадження у справі зупинене.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2021 відновлено провадження у справі.

02.08.2021 цивільну справу прийнято до провадження суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2021 у цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення ринкової вартості Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3. Провадження у справі зупинене.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.01.2023 відновлено провадження у справі.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.04.2023 у цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення ринкової вартості Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3. Провадження у справі зупинене.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2023 відновлено провадження у справі.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд цивільної справи.

Позивач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Нещерет О.С. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 , надав пояснення аналогічно тим, що викладені у позові. Доповнив, що позивачу невідомо про те, що ОСОБА_2 позичав грошові кошти тим більше на придбання автомобіля. Ніякої згоди на отримання ОСОБА_2 грошей у борг вона за життя з ним у шлюбі не давала, необхідності брати кошти у борг для покупки автомобіля не було, автомобіль був придбаний за кошти від продажу попередніх автомобілей та за спільно зібрані кошти під час перебування у шлюбі. Просив суд задовольнити позовну заяву ОСОБА_4 повністю з урахуванням встановленої вартості автомобіля згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник ОСОБА_1 звернув увагу суду, що оригінал розписки відсутній, копія яка представлена суду, посвідчена вже під час розгляду справи 13.02.2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Макєєв О.В. в судовому засіданні надали пояснення аналогічно тим, що викладені у відзиві на первісну позовну заяву та у зустрічній позовній заяві. Додали, що оригіналу розписки немає у ОСОБА_2 та наполягали, що позивач за первісним позовом надавала згоду на отримання грошей у борг для придбання автомобіля. Оскільки грошові кошти не було повернуто, то відповідно до розписки відповідач за первісним позовом перереєстрував автомобіль Renault Kangoo на позикодавця під час перебування у шлюбі, тим самим повернув борг в повному обсязі. Через те, що позивач звернулась до суду з позовом про стягнення вартості частини автомобіля, він вирішив звернутися з позовом стягнути частину боргу за позикою. Автомобіль марки GEELY JL 7162, 2009 року випуску, що був придбаний подружжям через ДТП зазнав ушкоджень та був проданий на металобрухт, коштів на купівлю нового автомобіля у них не було, тому він і взяв позику у ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2007 року, що встановлено з копії свідоцтва про шлюб (том 1 а.с. 7).

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано (т.1 а.с. 8-10).

З листа територіального сервісного центру №1443 автомобіль марки RENAULT KANGOO, рік 2007, об`єм двигуна 1461 см.куб., був зареєстрований 29.09.2015 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і 17.10.2019 року перереєстрований на іншого власника (а.с. 13).

Отже, у період шлюбу сторонами було придбано автомобіль RENAULT KANGOO, рік 2007, об`єм двигуна 1461 см.куб.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3 зареєстровано 17.10.2019 за ОСОБА_7 , який є власником вказаного транспортного засобу (т.1 а.с. 40).

Відповідно до Висновку експерта №935 від 03.05.2023 року дійсна ринкова вартість автомобіля марки RENAULT KANGOO, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461 см. куб., станом на 17.10.2019, при визначених умовах становила 107540, 39 грн. (т. 2 а.с.95-108).

Вказаний висновок зроблено експертом на підставі ухвали суду, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а тому приймається судом до уваги.

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом не заперечується та обставина, що зареєстрований на нього автомобіль RENAULT KANGOO, рік 2007, об`єм двигуна 1461 см.куб придбаний у період шлюбу з ОСОБА_4 та був їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Зазначені приписи не тільки забезпечують права одного з подружжя, а й обмежують права іншого з подружжя у відчуженні спільного подружнього майна, оскільки ставлять правомочності одного з подружжя на відчуження майна в залежність від наявності належним чином оформленої згоди іншого з подружжя на таке відчуження. Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження подружнього майна.

Враховуючи, що спірний транспортний засіб є цінним майном, а також те, що його відчуження підлягає державній реєстрації, тому в даному випадку згода на укладення договору мала бути подана ОСОБА_4 письмово.

Як зазначила в позовній заяві ОСОБА_4 , що нею не було надано згоди ОСОБА_2 на відчуження спірного автомобілю. На спростування указаних доводів відповідачем за первісним позовом не надано суду відповідну письмову згоду позивача.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на боргову розписку від 15.09.2015, на думку суду, є непереконливим, оскільки письмової згоди на відчуження спірного автомобілю, зробленої безпосередньо ОСОБА_4 , розписка не містить.

У пункті 76 постанови ВП ВС від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зроблено висновок про те, що якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Враховуючи, що відповідачем за первісним позовом відчужено автомобіль RENAULT KANGOO, рік 2007, об`єм двигуна 1461 см.куб, який належав подружжям на праві спільної сумісної власності, без згоди іншого подружжя, вартість якого на момент відчуження складала 107540, 39 грн., тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню компенсація в розмірі частки відчуженого спільного автомобілю RENAULT KANGOO, яка становить 53770, 19 грн.

Стосовно вимог позивача за первісним позовом щодо визнання автомобіля RENAULT KANGOO належним сторонам на праві спільної сумісної власності слід зазначити наступне.

У пункті 70 постанови ВП ВС від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20), висловлено правову позицію, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним.

Отже, встановлення належності майна на праві спільної сумісної власності також не пов`язане з набранням законної сили рішенням суду, оскільки таке право виникає в силу закону, а не внаслідок ухвалення судового рішення.

Таким чином, первісні позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки право спільної сумісної власності на транспортний засіб виникло у сторін в силу закону і заперечення про належність вказаного майна на праві спільної сумісної власності у сторін по справі відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог за первісною позовною заявою ОСОБА_4 .

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання грошових коштів у розмірі 6000 доларів США, отриманих 15.09.2015 відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом у борг за розпискою, спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з ОСОБА_4 компенсації в розмірі частки погашеного ОСОБА_2 боргу, суд дійшов такого висновку.

Як на підставу зустрічних позовних вимог та їх обґрунтування ОСОБА_2 посилається на розписку від 15.09.2015, копія якої долучена до матеріалів справи (том 1 а.с. 84).

Як вбачається із змісту копії вказаної розписки ОСОБА_2 отримав у борг у ОСОБА_5 6000 (шість тисяч) доларів США 15.09.2013 року на придбання автомобілю RENAULT KANGOO. Зобов`язується повернути борг у строк до 31.12.2018. У разі неповернення грошових коштів у строк, зобов`язався переоформити на ОСОБА_5 вказаний автомобіль.

Крім того, ОСОБА_2 зазначено, що розписка ним дана за згодою дружини ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що 13.02.2020 року вірність копії вказаної розписки засвідчена керуючим справами виконкому Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області з оригіналу документа. Зареєстровано в реєстрі за №48.

Оригінал розписки ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 не надали на вимогу суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що між ним та ОСОБА_2 були дружні стосунки. Він надав у борг останньому грошові кошти у розмірі 6000 доларів США на придбання автомобіля. Крім того, вони домовились, якщо ОСОБА_2 не поверне гроші, то в рахунок погашення боргу він перереєстровує на нього автомобіль. У подальшому на погашення боргу на нього було переоформлено автомобіль RENAULT KANGOO. Розписку знищив коли переоформили автомобіль.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 реєстрація права власності на автомобіль RENAULT KANGOO на ОСОБА_7 проведена 17.10.2019 на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч. 2, 3 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до ч.4 вказаної статті договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки гроші також є майном, сенс необхідності згоди одного з подружжя на укладення другим із подружжя договору, який виходить за межі дрібного побутового, полягає у тому, що кожен з подружжя має право брати участь у розпорядженні грішми, зокрема якщо їх сукупний розмір перевищує визначені законодавцем межі, встановлені для відповідного правочину.

Таким чином, для визначення вартості вчинюваного одним з подружжя правочину (договору позики), з метою його кваліфікації як такого, що виходить за межі дрібного побутового та укладений щодо цінного майна, що у свою чергу потребувало б письмової згоди іншого з подружжя, слід враховувати конкретну межу, встановлену законодавцем у частині першій статті 1047 ЦК України, та брати за основу неоподатковуваний мінімум доходів громадян, перевищення десятикратного розміру якого обумовлює обов`язковість укладення договору позики в письмовій формі.

У частині першій статті 1047 ЦК України законодавець пов`язав обов`язковість укладення договору позики у письмовій формі з умовою, коли його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а отже логічним є висновок, що згода іншого з подружжя на укладення такого договору має надаватись також письмово.

Отже, згода одного з подружжя на укладення договору позики, який виходить за межі дрібного побутового та стосується цінного майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, зокрема, грошових коштів, сума яких не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (чатина перша статті 1047 ЦК України), має бути надана у письмовій формі.

У випадку недотримання вказаної вимоги другий з подружжя (хто не був стороною правочину) може оспорити договір позики на підставі частини другої статті 65 СК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 11.10.2023 у справі №756/8056/19.

Отже, укладення договору позики 15.09.2015 ОСОБА_2 на суму 6000 доларів США потребувало наявності письмової згоді позивача за первісним позовом/відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_4

ОСОБА_4 заперечує про те, що нею було надано згоду на отримання ОСОБА_2 позики у розмірі 6000 доларів США, в .т.ч. і для придбання автомобіля RENAULT KANGOO.

Позивачем за зустрічним позовом/відповідачем за первісним позовом не спростовано доводи ОСОБА_4 та не надано суду вказану письмову згоду.

Сумнівною на переконання суду є копія розписки ОСОБА_2 від 15.09.2015 про отримання ним в борг грошових коштів на придбання автомобіля, оскільки її оригінал не надано суду для огляду, при тому, що на зворотній стороні наявний напис керуючими справами виконкому Білицької міської ради м. Добропілля Мостицькою К.О. від 13.02.2020, що нею засвідчена копія з оригіналу документа.

Крім того, надані свідком ОСОБА_5 пояснення про те, що оригінал розписки було знищено після оформлення транспортного засобу і він не може її надати суду, є хибними та не переконливими, оскільки право власності на автомобіль RENAULT KANGOO було оформлене на ОСОБА_5 17.10.2019, а копію розписки було засвідчено з оригіналу 13.02.2020. Отже, на час звернення ОСОБА_2 до суду із зустрічною позовною заявою оригінал розписки не було знищено.

Також, як встановлено з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , підставою реєстрації права власності на ОСОБА_7 транспортного засобу Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3 є договір купівлі-продажу ДКП ТСЦ 1444/2019/1723597 від 2019, який відповідно ч.1 ст. 655 ЦК України є відплатним, оскільки за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Слушними, на думку суду, є доводи представника позивача за первісним позовом, що автомобіль Renault Kangoo було придбано за спільні кошти подружжя, оскільки як вбачається з листа начальника ТСЦ МВС №1443 від 21.10.2020 №31/5-1443-27аз, що за ОСОБА_2 були зареєстрований автомобілі: ВАЗ 21150 і згідно довідки-рахунку 27.05.2009 знятий з обліку для реалізації; GEELY JL7126 і 03.04.2015 перереєстрований на іншого власника (том 1 а.с. 135).

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними ту обставину, що спірний автомобіль було придбано на позичені у борг відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним грошові кошти, в тому числі за згодою іншого подружжя, а також сам факт укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 15.09.2015 договору позики, та приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Вислухавши пояснення сторін, їх представників та свідка, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, та проаналізувавши їх, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за позовом ОСОБА_4 та необґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , які задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 595,16 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3644,26 грн.

Керуючись, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 , грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 53770 (п`ятдесят три тисячі сімсот сімдесят) гривень 19 коп. вартості частини транспортного засобу Renault Kangoo, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1461см3.

В іншій частини позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю та стягнення грошових коштів відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 16 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 3644 (три тисяч шістсот сорок чотири) гривні 26 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Любчик

19.04.24