З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2024 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи
Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та за довіреностями в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 21 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою по вул. Героїв Майдану в м. Бар Вінницької області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка ОСОБА_5 від отриманих травм загинула на місці події. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 була забезпечена полісом № АР/3571733 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Страхова сума за полісом на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, спадкоємцями першої черги загиблої, ОСОБА_5 були її дочки : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП донькам загиблої було завдано моральної шкоди та тяжких глибоких душевних страждань. Крім того, для поховання матері, ОСОБА_1 , понесла матеріальні втрати. 14 вересня 2023 року позивач звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Відповідач листом № 8952/ДВЗ від 25.09.2023 р. повідомив Позивача про неможливість прийняти відповідне рішення стосовно виплати страхового відшкодування. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Позивач просила суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 , яка також є представником за довіреностями на отримання страхового відшкодування інших спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : 80 400,00 грн. страхового відшкодування, за заподіяну моральну шкоду. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 27 670, 00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача адвокат Синюк С.Л. надіслав до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» був належно повідомлений про день та час розгляду справи в суді, викликався в судове засідання 14.12.2023, 17.01.2024, 28.02.2024, 03.04.2024 але в судове засідання не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи письмово викладену згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши надані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 була забезпечена полісом № АР/3571733 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Страхова сума за полісом АР/3571733 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000,00 грн.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, спадкоємцями першої черги загиблої, ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України були її дочки : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Факт родинних відносин з дочками підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: свідоцтвами про їх народження, довідкою про склад сім`ї від 14.09.2023.
Інших спадкоємців першої черги спадкування у померлої не має.
Внаслідок ДТП донькам загиблої було завдано моральної шкоди та тяжких глибоких душевних страждань внаслідок загибелі матері ОСОБА_5 .
Для поховання матері, ОСОБА_1 , понесла матеріальні втрати, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами.
14 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування до Відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».
Листом № 8952/ДВЗ від 25.09.2023 р. ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» повідомило Позивача, щодо не можливості прийняти відповідне рішення стосовно виплати страхового відшкодування.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до пункту 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів»
Відповідно до ст. 3 Закону №1961, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з положенням п. 9,1 ст. 9 Закону №1961, страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах страхової суми.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пункт 1.12. статті 1 - дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відповідно до ст. 6 Закону №1961 - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого,
Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону №1961, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка мас право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 4-1 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно з абз. 2 п. 36.2, ст. 36 Закону №1961, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини,
Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Згідно із ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.
Тобто цією правовою нормою встановлено загальне правило лише зменшення розміру відшкодування в тому числі моральної шкоди в разі, коли іншим спеціальним нормативно-правовим актом не передбачено певного порядку відшкодування такої шкоди.
Якщо ж Законом, яким врегульовано особливу сферу суспільних відносин, встановлений інший порядок, то визначена підстава зменшення розміру відшкодування, чи відмова не застосовується, адже можливість їх вжиття виключається самою правовою нормою, а підлягають до застосування правила спеціального закону.
Оскільки, Позивачам заподіяно шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а не взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки,
Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Відповідно до п. 23.1 Закону №1961, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода пов`язана і з стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, який потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Питання відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, врегульовано спеціальним Законом №1961, а саме положеннями ст. 27, відповідно до яких вбачається, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї ДТП.
Згідно з ст. 27.3. Закону №1961, Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами.
Позивачка, є донькою загиблої, а тому заподіяна моральна шкода внаслідок загибелі ОСОБА_5 , підлягає відшкодуванню Відповідачем на користь Позивача, яка також представляє інтереси інших спадкоємців першої черги спадкування за Законом, як Страховиком відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, оскільки, шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого,
Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до накладної та квитанції про оплату послуг на поховання, ОСОБА_1 понесла витрати на поховання ОСОБА_6 у розмірі 27 670.00 гри.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого потрібно розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. На підтверджений понесених витрат на поховання матері ОСОБА_6 позивач надала відповідачеві ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» копію накладної, та копію квитанції про факт оплати понесених витрат, а також відповідні документи на підтвердження діяльності ФОП « ОСОБА_7 »
Враховуючи зазначене, з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню понесені нею витрати на поховання у розмірі 27 670,00 грн.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Нормами статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
За таких обставин, належне страхове відшкодування, яке повинно бути стягнуто з Відповідача на користь Позивача, є наступним: 80 400,00 грн. (заподіяна моральна шкода) + 27 670,00 грн., витрати не поховання (матеріальна шкода) = 108 070,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 8000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Оскільки позивач, відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: