КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/10322/23

номер провадження: 22-ц/824/3265/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року у складі судді Галаган В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини з інвалідністю, з якою проживає дитина,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини з інвалідністю, з якою проживає дитина.

Позов мотивований тим, що 21 лютого 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюбу, від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказувала, що сімейне життя між нею та відповідачем погіршилось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначала, що вона із сином проживають окремо від відповідача протягом майже двох років та вона вимушена винаймати житло. Дитина є особою з інвалідністю з дитинства та має хронічне психологічне захворювання підгрупи «А» (аутизм F 84.0), що проявляється постійною агресивною поведінкою дитини, син потребує постійного догляду, спеціального лікування, нагляду та харчування, що вимагає значних матеріальних витрат. Вказувала, що у травні 2022 року її було прооперовано по онкології, після операції вона потребує реабілітації та постійного лікування.

Зазначала, що відповідач є директором приватного підприємства «Альянс Красоти» у місті Києві, має додатковий заробіток як фізична особа - підприємець, є особою працездатного віку, інших утриманців не має. Вказує, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, достатньо коштів на його утримання не надає.

З урахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_1 просила:

стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15 000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання, у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 у розмірі 5 000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи з дня подання позову та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 000 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 073 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовну заяву в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що вже майже два роки позивачка із сином проживає окремо від відповідача. Квартиру вона винаймає та вимушена платити за неї 7 000 грн 00 коп. щомісяця в літній період та близько 8 000 грн 00 коп., щомісяця, в зимовий опалювальний період.

Вказує, що їх спільний син перебуває на її утриманні, який є інвалідом з дитинства та має хронічне психологічне захворювання підгрупи «А» (аутизм F 84.0), що проявляється його постійною агресивною поведінкою, дитина потребує постійного догляду. У результаті хвороби, дитина не може самостійно одягатися, помитися тощо, позивачка допомагає йому в цьому. Вказує, що син має гіперактивну поведінку, через яку йому важко знаходитись в соціумі. У зв`язку з цим дитині необхідно відвідувати спеціалізовану школу. З 2015 року він відвідував Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей та молоді з аутизмом, зі спектром аутичних розладів та аутичними проявами спеціальну «Школу - Життя» у місті Києві. За навчання сина в спеціальній «Школі - Життя» відповідач щомісяця до травня 2023 року оплачував кошти у сумі 7 000 грн 00 коп. З червня 2023 року дитина не відвідує вказану спеціальну школу.

Зазначає, що наразі їх син з 10 вересня 2023 року відвідує Центр для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату «Самотужка», в якому він проходить три заняття на тиждень. Вартість одного заняття становить 500 грн 00 коп., а тому вартість занять на місяць складає 6 000 грн 00 коп. Також сину необхідно протягом року проходити різні реабілітаційні заходи, зокрема, які прописані в індивідуальній програмі реабілітації дітей-інвалідів №272 від 13 травня 2022 року, на що потрібні постійні витрати. Сину також необхідно проходити два рази на рік процедуру голковколювання, яка є досить затратною. Окрім цього, позивачка постійно витрачає кошти на медичні препарати, які необхідні для нервової системи сина. Вказує, що соціальних виплат, які надає держава для сина, недостатньо для того щоб покрити всі витрати, необхідні для дитини.

Вказує, що на даний час вона не має жодних доходів та вимушена сидіти вдома та відмовитись від будь-якої роботи, оскільки її син потребує цілодобового догляду. При цьому, хоча син і проходить реабілітаційні заходи, проте її в будь-який момент можуть викликати до нього через його поведінку.

Також зазначає, що наразі вона також хворіє, у травні 2022 року їй було проведено операцію по онкології - видалення лімфовузлів, онкологія молочної залози, 1 стадія (карцинома). Після операції їй необхідно проходити постійні обстеження спеціалістів, а також здійснювати профілактичні заходи.

Крім того, звертає увагу, що пояснення відповідача про те, що він має лише один автомобіль «RENAULT LOGAN», не відповідають дійсності, оскільки він має три автомобіля, останній з яких був придбаний ним 15 липня 2021 року, а саме, автомобіль «HONDA CIVІC», 2019 року випуску.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження її платоспроможності та на підтвердження його платоспроможності. Вказує, що оплата навчального закладу спеціальна «Школа-Життя» здійснюється саме ним. Позивачкою не надано доказів, що дана оплата здійснюється нею.

Також зазначає, що автомобілі були придбані ним разом із позивачкою під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, а тому вони є спільним майном подружжя. Крім того, вказує, що автомобіль «HONDA CIVІC» було доставлено на територію України із США в технічно несправному стані.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на дитину у розмірі 1 500 грн 00 коп., а також аліменти на утримання позивачки у розмірі 1 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на отримання допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю та соціальної допомоги особі з інвалідністю, відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання регулярного доходу, тому присуджений розмір аліментів відповідає межам принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін, які вістяться до основних засад цивільного судочинства (ч.3 ст.2 ЦПК України).

За правилами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.

Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Правовий аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що аліменти на утримання дитини присуджуються тому з батьків, разом з яким фактично проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 21 лютого 2009 рокупозивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 21 лютого 2009 року, актовий запис № 166.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується, свідоцтвом про народження, виданим Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 02 вересня 2009 року, актовий запис № 519.

Згідно з даними довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 червня 2023 року № 1147 та згідно з даними посвідчення серії НОМЕР_1 , видного 14 грудня 2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю з дитинства з 18 грудня 2014 року, захворювання групи А, призначено державну соціальну допомогу до 21 серпня 2027 року.

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5499 від 01 грудня 2017 року слідує, що ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно медичного висновку № 170 від 13 травня 2022 року та індивідуальної програми реабілітації дітей-інвалідів № 272 від 13 травня 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (група інвалідності (хронічне псих. захворювання групи «А», аутизм F 84.0), має обмеження щодо самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до навчання, до трудової діяльності, до професійного навчання, до здобуття освіти. Рекомендовано: реабілітаційні заходи, психолого-педагогічна реабілітації, фізична реабілітація, фізкультурно-спортивна реабілітація, соціальна та побутова реабілітація 2 (два) рази на рік. Висновок дійсний до 22 серпня 2027 року.

Відповідно до даних довідок, виданих закладом спеціальна «Школа-Життя» від 03 липня 2023 року № 378, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав відвідувати Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей та молоді з аутизмом, зі спектром аутичних розладів та аутичними проявами спеціальну «Школу-Життя» у місті Києві з 2015 року. Дитина була взята на облік закладу та перебувала під педагогічним та корекційно-психологічним супроводом не на постійній основі, а за проханням батьків та самої дитини. Саме з 2023 року за особистим проханням матері ОСОБА_3 знову почав відвідувати школу.

Згідно з даними довідки про доходи, виданої приватним підприємством «Альянс Краси», відповідач ОСОБА_2 працює на посаді заступника комерційного директора підприємства та має дохід за період з липня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 46 620 грн 28 коп.

При апеляційному розгляді справи відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він отримує заробітну біля 10 000 грн 00 коп. на місяць.

Згідно з даними податкових декларацій ОСОБА_2 не отримує доходів як фізична особа-підприємець.

З наданих відповідачем квитанцій вбачається, що він перерахував на картковий рахунок позивачки ОСОБА_4 : у грудні 2022 року - 6 000 грн 00 коп.; у січні 2023 року - 3 000 грн 00 коп.; у лютому 2023 року - 8 200 грн 00 коп..; у березні 2023 року - 8 000 грн 00 коп.; у квітні 2023 року - 8 000 грн 00 коп.; у травні 2023 року - 9 000 грн 00 коп.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що син сторін на даний час проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Враховуючи наведені вище вимоги законодавства, що регулюють відносини сторін у даній справі та, приймаючи до уваги обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину, яка є інвалідом з дитинства, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції не врахував, що розмір щомісячного грошового забезпечення у сумі 1500 грн 00 коп. не забезпечить всім необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Визначений судом розмір аліментів не відповідає найкращим інтересам дітей, а також засадам розумності та справедливості.

Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС від 14 липня 2023 року, ОСОБА_2 має на праві власності автомобіль «ЗАЗ 110217», дата реєстрації 20 лютого 2007 року; автомобіль «Рено Логан», 2011 року випуску, дата реєстрації 05 жовтня 2013 року; автомобіль «Хонда Цивік», 2019 року випуску, дата реєстрації 15 липня 2021 року (а.с.77).

Отже, враховуючи положення п.3-1ч.1 ст. 182 СК України наявність у відповідача майна має враховуватись при визначенні розміру аліментів.

Доводи відповідача про те, що автомобілі були придбані у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а отже є спільним майном подружжя, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів того, що між сторонами здійснено розподіл майна подружжя та того, що ОСОБА_1 користується вказаними транспортними засобами.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач вказував, що має невеликий дохід, тому не має можливості надавати більше ніж визначено судом першої інстанції.

Разом з тим, при апеляційному розгляді справи відповідач ОСОБА_2 зазначив, що може платити аліменти на дитину у розмірі 3 000 грн 00 коп., а також платити аліменти на утримання позивачки, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 2 000 грн 00 коп. на місяць.

При цьому, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц дійшов висновку, що факт відсутності у батька чи матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, оскільки протилежного матеріали справи не містять, а тому має можливість працевлаштуватися з більшим доходом, який би дозволив належно утримувати сина.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК Україниосновними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність та пропорційність.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, приймаючи до уваги засади цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дитини підлягає збільшенню з 1500 грн 00 коп. до 4 000 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст.1 Закону України « Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917 «Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» підставою для встановлення дитині категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А» є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Згідно з вимогами ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі ст.88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Як зазначалось вище, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має групу інвалідності (хронічне псих. захворювання групи «А», аутизм F 84.0) та проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні.

Згідно консультативного висновку мамолога та виписного епікризу, складеного лікарем Онкоцентру, ОСОБА_1 , 1981 року народження, перебувала на лікуванні в Онкоцентрі з 15 червня 2022 року по 12 липня 2022 року з локалізації первинної пухлини, вид лікування - променеве. Рекомендовано спостереження онколога (а.с.19- 21).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка вправі вимагати від відповідача стягнення аліментів на своє утримання, з якою проживає дитина з інвалідністю.

Отже, ураховуючи встановлені судом обставини щодо доходу відповідача, зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, задовільний стан здоров`я відповідача та його працездатний вік, а також ту обставину, що неповнолітня дитина є інвалідом з дитинства та перебуває на утриманні матері, яка не може працювати у зв`язку із доглядом за ним, колегія суддів, виходячи із принципу співмірності для забезпечення прав дитини, на користь якої стягуються аліменти, вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 підлягає збільшенню із 1 000 грн 00 коп. до 3 000 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З наведених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи і підлягає зміні щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши з 1 500 грн 00 коп. до 4 000 грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття, а також щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , збільшивши з 1 000 грн 00 коп. до 3 000 грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши з 1 500 грн 00 коп. до 4 000 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття та в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , збільшивши з 1 000 грн 00 коп. до 3 000 грн 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2023 року та на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: