КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5512/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/6317/22

08 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Колесник А.В., Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами осіб, які не брали участь у справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Семиполець Віталій Вікторович, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Чирки С.С., у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_6 , в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_5 .

Вимоги заяви обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , який є батьком ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вона перебувала з ОСОБА_11 в зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2013 роки. 15 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано, однак після розірвання шлюбу вонипродовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, разом почали будувати будинок.

Зазначала, що за життя ОСОБА_9 не склав заповіт, а тому спадщина після його смерті приймається за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та його батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В інтересах дітей вона звернулась до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки для оформлення спадщини виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_14 .

Ураховуючи наведене, просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_12 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_12 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється батьком ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Особи, які не брали участі у справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Семиполець Віталій Вікторович, не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року скасувати, а заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

В обґрунтування змісту вимог апеляційних скарг зазначають, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, суд не встановив, чи є інші особи, заінтересовані у встановленні факту, що має юридичне значення та не перевірив, чи впливатиме встановлений факт на спадкові права і обов`язки цих осіб.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_9 , в результаті чого вона була позбавлена можливості реалізації своїх процесуальних прав.

Також судом не було залучено до участі у справі ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_9 , про що вказано у його свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 .

Задовольняючи вимоги заявника, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 підтверджується належними доказами та показаннями свідків.

Проте судом не було з`ясовано, чи зверталась заявник ОСОБА_4 до відповідних органів за одержанням документів, які б підтверджували факт родинних відносин ОСОБА_9 із ОСОБА_12 і що йому було відмовлено у наданні таких документів із зазначенням причин для відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

До справи, в якості свідків, не було залучено, а ні родичів, а ні рідну сестру та рідного батькаОСОБА_9 та ОСОБА_12 , при цьому суд послався в судовому рішенні напокази невстановлених осіб.

При цьому, судом першої інстанції при розгляді справи не було встановлено особу ОСОБА_5 , який зазначений у справі як заінтересована особа, а тим більше не було доведено його належність як зацікавленої особи в даній справі.

Вважає, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення було безпідставно розглянуто в порядку окремого провадження, оскільки заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, який може вплинути на спадкові права і обов`язки інших осіб, виходячи з того, що є спадкоємці які вже прийняли спадщину та яких також не було залучено до даної справи в якості сторони у справі.

Судом першої інстанції не було перевірено факт відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_12 , не встановлено коло осіб, які прийняли спадщину, які б могли бути зацікавленими особами та права яких, відповідно, порушено.

Звернула увагу на те, що у судовому рішенні судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є братом ОСОБА_13 , що суперечить всім наявним документам, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_13 а двічі були в статусі чоловіка та дружини, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та в свою чергу є біологічними батьками ОСОБА_9 .

ОСОБА_2 а у поданій апеляційнійскарзі зазначає, що вона є рідною сестрою ОСОБА_15 я ОСОБА_16 . Після смерті її рідного брата Коваля ОСОБА_17 а відкрилася спадщина та 18 січня 2022 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М. було заведено спадкову справу №3/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12

03 червня 2022 року вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті її рідного брата ОСОБА_12 , однак нещодавно їй стало відомо про те, що прийняти спадщину, яка залишилася після смерті її рідного брата, також мають намір й інші особи, що вбачається із рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2023 року у цивільній справі №359/6317/22, внаслідок чого між нею та іншими спадкоємцями виник спір про право.

Вказувала, що єдиною родичкою і спадкоємцем після смерті ОСОБА_12 є вона, однак судом першої інстанції її не було залучено до участі у справі в якості зацікавленої особи .

Звернула увагу на те, що жодного належного доказу на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 - заявником не надано.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Семиполець Віталій Вікторович, зазаначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є біологічними батьками ОСОБА_9 не відподає дійсності, оскільки померлий ОСОБА_9 був народжений під час перебування у шлюбі ОСОБА_18 з ним, ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 .

Отже, він, ОСОБА_3 , є біологічним батьком ОСОБА_9 , проте, суд першої інстанції не залучив його до участі у даній справі.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення також вбачається, що судом першої інстанції взято до уваги пояснення двох свідків, які чули, як ОСОБА_9 та ОСОБА_12 називали один одного сином та батьком, однак, дані пояснення свідків не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки родинні зв?язки між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , окрім сумнівних показів свідків, не підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності предмета спору, прийнявши заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, від неналежного заявника при наявності біологічного батька у ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зробив заяву про судові витрати, які апелянт очікує понести у зв?язку з поданням апеляційної скарги, що складаються із судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

У відзивах на апеляційні скарги представник заявника ОСОБА_4 - ОСОБА_20 просить закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами осіб, які не брали участі у справі.

Зазначає, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_12 (біологічним батьком) і його сином - ОСОБА_9 , безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме-право неповнолітніх синів ОСОБА_9 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадщину у порядку спадкування за законом (за правом представлення), що не суперечить нормам цивільного права.

При цьому, встановлення юридичного факту, а саме - родинних відносин між померлими батьком та сином, є лише підтвердженням народження в ОСОБА_12 сина - ОСОБА_9 , тобто, існування відповідного юридичного факту, що передбачено главою 6 розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.

Вважає, що, зазначаючи про свою незгоду з рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року у справі № 359/6317/22, особи, які не брала участі у розгляді справи, та подали апеляційні скарги, не надали належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду, у розумінні положень ст. 352 ЦПК України, вирішено питання про їх особисті права та інтереси.

Також представник заявника ОСОБА_4 просила стягнути витрати, пов?язані з наданням правничої допомоги, докази яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення апеляційним судом.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Семиполець Віталій Вікторович підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити.

Приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшая Тетяна Миколаївна надіслала на адресу суду листи від 03 лютого 2024 року, від 14 лютого 2024 року, від 21 березня 2024 року, в яких просила суд здійснювати розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, за її відсутності.

Заявник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та заінтересована особа: ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

За клопотанням заявника Домаскіної Євдокії Петрівнивід 19 лютого 2024 року та її представника ОСОБА_20 від 16 лютого 2024 року, в яких останні повідомили суд про те, що з 17 лютого 2024 року ОСОБА_6 перебуватиме за межами України, а її представник ОСОБА_20 приймає участь в іншій справі та не має можливості прибути в судове засідання у цій справі, судом апеляційної інстанції 19 лютого 2024 року оголошено у розгляді справи перерву до 08 квітня 2024 року.

Належним чином повідомлена про дату, часі місце судового розглядусправи 08 квітня 2024 року заявник ОСОБА_6 повторно в судове засідання не з`явилась,явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Згідно з положеннями статей 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства відкладення розгляду справи є правом суду, яке реалізується в залежності від обставин неможливості вирішення спору. Неявка учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не відноситься до обставин, що унеможливлюють розгляд справи.

З урахуванням неодноразового призначення справи до розгляду, що відбувалось у відкритому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, вжитих судом апеляційної інстанції заходів щодо належного повідомлення заявника Домаскіної Євдокії Петрівни, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та заінтересованої особи: ОСОБА_5 а, колегія суддів вважає, що неявка зазначених учасників справи в судове засідання на 08 квітня 2024 року не перешкоджає розгляду справи та вважає можливим закінчення розгляду справи у відсутності заявниці та її представника.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника апелянтів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , законний представиник неповнолітньої дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у порядку окремого провадження за правилами Цивільного процесуального кодексу України звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_12 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вимоги заяви обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , який є батько ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Вона перебувала з ОСОБА_11 в зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2013 роки. 15 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано, однак після розірвання шлюбу вонипродовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, разом почали будувати будинок.

Зазначала, що за життя ОСОБА_9 не склав заповіт, а тому спадщина після його смерті приймається за законом. Спадкоємцями першої черги внаслідок смерті ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та його батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В інтересах дітей вона звернулась до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки для оформлення спадщини виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_14 .

На підтвердження своїх вимог до заяви долучила, зокрема, в копіях: свідоцтво про смерть ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторне свідоцтво про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року, де у графі батько записано ОСОБА_3 , у графі мати - ОСОБА_21 (а.с. 7, 12).

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2007 року ОСОБА_9 та ОСОБА_22 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.10).

ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05червня 2013 року та серії НОМЕР_5 від 26 лютого 2019 року (а.с.8,9).

Заочним рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.11).

З акту обстеження житлово-побутових умов Бориспільської міської ради VІІІ скликання Київської області від 05 лютого 2022 року слідує, що ОСОБА_9 проживав в будинку по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_23 . Будинок належить ОСОБА_12 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Бориспільським відділом реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі, актовий запис №25745 (а.с.7).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 , серії НОМЕР_1 від 27серпня 1991 року вбачається, що в графі батько записаний ОСОБА_3 (а.с.12).

Судом першої інстанції заслухані свідки: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 .

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_9 . Він приходив до них додому в будинок АДРЕСА_1 та чув як останні називали один одного батьком та сином.

Свідок ОСОБА_25 в суді зазначив, що є сусідом ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та вказав, що чув як останні називали один одного син та батько.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є дружиною померлого ОСОБА_9 . ОСОБА_13 , яка була матір`ю ОСОБА_9 , в 1988 році в свідоцтві про народження цілеспрямовано вказала неправдиві відомості про батька дитини, оскільки хотіла, щоб в подальшому її сина не забрали до армії для проходження військової служби.

Проаналізувавши всі докази, які були надані заявником у справі, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви Домаскіної ОСОБА_26 и та встановлення факту, що ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як передбачено частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України, встановлено черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до статтей 1261 - 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що метою звернення Домаскіної Євдокії Петрівни, як законного представника неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами є виникнення спадкових прав заявника в інтересах дітей та можливість їх подальшої реалізації, тобто, оформлення всіх спадкових прав після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із дослідженого повторного свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року, судом першої інстанції встановлено, що у графі батько записано ОСОБА_3 , у графі мати - ОСОБА_21 (а.с.12).

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі про встановлення факту що ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не міг не знати, що згідно з документом, що підтверджує факт реєстрації народження дитини, батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_3 .

Установивши ці обставинина підставі повторного свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року, суд першої інстанції не залучив до участі у справі батька ОСОБА_9 - ОСОБА_3 та продовжив розгляд заяви Домаскіної Євдокії Петрівни у порядку окремого провадження, поклавши в основу рішення про задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_27 ем та ОСОБА_28 як батька і сина, не докази, що містяться в матеріалах справи, а покази свідків, тим самим встановив факт, що замінює собою документ -свідоцтво про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_6 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки подана заява свідчить про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Так, із поданих документів в обгрунтування заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що після смерті ОСОБА_12 , який відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 27 серпня 1991 року, не є батьком спадкодавця ОСОБА_9 , відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Про те, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_12 зафіксовано в акті обстеження житлово-побутових умов Бориспільської міської ради VІІІ скликання Київської області від 05 лютого 2022 року.

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 січня 2022 року вбачається, що 18 січня 2022 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М. було заведено спадкову справу №3/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 .

ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_15 , 03 червня 2022 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті її рідного брата ОСОБА_12 (а.с. 73, 74)

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_4 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_4 у порядку окремого провадження не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги осіб, які не брали участі у справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Семиполець Віталій Вікторович, слід задовольнити, оскаржуване рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року - скасувати та залишити заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, роз`яснившизаявнику, що вона вправі подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1262 ЦК України, ст.ст. 293, 294, 315, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги осіб, які не брали участі у справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Семиполець Віталій Вікторович, задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, скасувати.

Заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_29 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий Судді: