Справа № 524/2719/24
Провадження № 2/524/1512/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Нестеренко С.Г. розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі просять визнати недійсним заповіт вчинений їх батьком за його життя на користь відповідача.

Дана позовна заява ухвалою судді від 29 березня 2024 року була залишена без руху для усунення недоліків у спосіб та порядок, і в строк , які вказувалися у зазначеній ухвалі.

У цій ухвалі зазначалося, що позивачі у викладі обставин не вказують про те, чи перебував їх батько в зареєстрованому шлюбі чи ні, де саме проживав, хто саме з ним проживав, чи опікувалися вони станом здоровя їх батька, чи допомогали йому, де саме лікувався їх батько і де саме зберігається медична документація, а також не зазначають всіх спадкоємців їх померлого батька, їх місце проживання та знаходження, і докази щодо наведених обставин.

Суддя звернув увагу позивачів на правову позицію ВС у складі КГС висловленої у Постанові від 24.02.2021 року у справі за № 910/4040/20 щодо того, що позивач при зверненні до суду з відповідним позовом повинен вказати конкретні обставини, підстави та докази на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, позовні вимоги до конкретних відповідачів.

Відсутність зазначення у позовній заяві вказаних обставин сімейного становища позивачів та їх батька свідчить про факт зловживання позивача своїми процесуальними правами та обов`язками, спрощеного підходу до оформлення позовної заяви, що у свою чергу створює умисні штучні перешкоди відповідачу та суду, оскільки позбавляє суд забезпечити і доступ відповідача до правосуддя у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод шляхом своєчасного та належного вивчення документів та надання відзиву та заперечення на позов, а тому позбавляє фактично суд вирішити питання про відкриття провадження у справі, здійснення належної підготовки справи до розгляду, що призведе у подальшому неодноразові відкладення розгляду справи у разі подання певних заяв про уточнення обставин та надання додаткових документів.

Позивачі також не зазначають відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позовна заява була оплачена судовим збором у розмірі 1211,20 грн. лише позивачем ОСОБА_2 . Отже, враховуючи вищезазначене, а також, що фактично наявні дві позовні вимоги, тобто саме кожний із позивачів має самостійні вимоги до відповідача, а тому позивач ОСОБА_1 повинна також сплатити судовий збір згідно п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1211,20 грн. на відповідні реквізити.

Копію ухвали було направлено позивачам за адресами їх місць проживання, які були вказані у позовній заяві.

15 квітня 2024 року до суду надійшла заява позивачів з поміткою на виконання ухвали судді від 29 березня 2024 р., які повинні були бути викладеними у позовній заяві з некоректними вказівками щодо перевірки сплати судового збору.

Суддя звертає увагу, що позовна заява з викладом всіх обставин позивачами у відповідності до ст. 175, 177 ЦПК України не була оформлена. До того ж копії документів не були посвідчені всіма позивачами. Крім того чітко вбачається наявність різних підписів позивачів як у позовній заяві, так і в заяві, яка надійшла до суду 15 квітня 2024 р. Позивачем ОСОБА_1 так і не було сплачено судовий збір, враховуючи факт відсутності підтвердження органами ДКС України сплати вказаною особою судового збору, що підтверджується скринкопією відповідного повідомлення.

Таким чином недоліки, які були зазначені в ухвалі судді від 29 березня 2024 року, позивачами фактично усунені не були.

При цьому суддя повторно звертає увагу позивачів на правову позицію ВС у складі КГС висловленої у Постанові від 24.02.2021 року у справі за № 910/4040/20 щодо того, що позивач при зверненні до суду з відповідним позовом повинен вказати конкретні підстави та докази на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві.

Суд також звертає увагу на те, що позивачі зловживають своїми процесуальними правами та обов`язками, про що свідчать характер дій та порядок оформлення позовної заяви з додатками, недбале ставлення до їх оформлення.

Суд акцентує увагу щодо того, що дійсно учасники справи мають конвенційні права на доступ до правосуддя, яке полягає не тільки у прямому вираженні змісту цього права на доступ до правосуддя, а і виконанні передбачених національним законодавством відповідних обов`язків, які зазначалися судом в ухвалі від 29 березня 2024 р. Зокрема доступ відповідача та третіх осіб до правосуддя полягає також у тому, що вони мають право знати, які саме до них вимоги ставляться позивачем з метою надання ними відзивів та/або заперечень як щодо незгоди з позовом, так і погодження з позовом. Отже саме позивач повинен вказати чіткі позовні вимоги, підстави та обставини, у тому числі навести відповідні розрахунки (калькуляцію) відповідних коштів, які просить стягнути з відповідача на свою користь, а також вказати конкретні докази.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведені обставини та те, що станом на 18 квітня 2024 року недоліки, які вказувалися в ухвалі судді від 29 березня 2024 року позивачами усунуті не були, позивачам було надано достатньо часу для усунення недоліків, такі недоліки унеможливлюють вирішення питання про прийняття такої позовної заяви і відкриття провадження у справі, суддя дійшов висновку про необхідність визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Необхідно роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному їх зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-260, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала виготовлена та підписана 18 квітня 2024 року. Ухвала набирає законної сили негайно після її виготовлення та підписання (проголошення). Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: