ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4107/24 Справа № 175/1219/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги Акціонерного товариства «Дніпрогаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Дніпрогаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання дій незаконними та зобов`язати вчинити певні дії (т. 1 а.с. 2-5), в обґрунтування якого посилалась на те, що в серпні місяці 2022 року цілком випадково їй стало відомо, що в її «особистому кабінеті споживача» (який є єдиним електронним джерелом спілкування між постачальником та споживачем природного газу) Постачальником - відповідачем в даній справі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було розміщено запис про існування на її рахунку станом на 01 травня 2022 року боргу в сумі 7 984,65 грн, при цьому цей запис виник станом не на 01 травня, а значно пізніше в серпні 2022, тобто вже після припинення у відповідача обов`язків Постачальника у зв`язку з виникненням такого обов`язку у НК «Нафтогаз України».

Оскільки у належному позивачу домоволодінні АДРЕСА_1 облік споживання природного газу здійснюється виключно за показами лічильника, тому, ці покази були своєчасно нею передані Постачальнику за січень місяць 2022 рік у розмірі - 38992 куб.м, та сплачено в повному обсязі суму 3 795,25 грн.

В той же час, в зв`язку з початком в Україні війни в лютому місяці 2022 року, та перебування позивача в евакуації, вона була позбавлена можливості передати покази лічильника за лютий, березень та квітень місяці, але вже 02 травня 2022 року нею було повідомлено Постачальнику про покази лічильника станом на 01.05.2022 рік в обсязі - 39339 куб.м спожитого газу, та сплачено за споживання суму 2 772,53 грн.

Таким чином позивач зазначає, що повністю сплатила за весь спожитий природний газ в обсязі 347 куб.м у період з 01 лютого до 01 травня 2022 року, що підтверджується даними особистого кабінету.

Саме тому, дізнавшись в серпні місяці 2022 року про наявність «боргу» в сумі 7 984,65 грн тобто за споживання 1000 куб.м, вона негайно звернулась з листом до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з вимогою скасувати цей запис, нащо отримала відповідь «...На основі даних про обсяги споживання, які були визначені Оператором ГРМ (АТ «Дніпоогаз»), ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зафіксував заборгованість за спожитий природний газ станом на 30.04.2022 сума боргу складає 7 984,65 грн (з урахуванням оплати на суму 2 772,53 грн від 16.05.2022)».

Враховуючи те, що Постачальник - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» послався на дані отримані ним від Оператора ГРМ - АТ «Дніпрогаз», позивач звернулась до останнього з відповідною вимогою роз`яснити на підставі чого він обліковує у неї наявність споживання у кілька разів більше ніж показує лічильник у будинку, та отримала відповідь з якої вбачається що Оператор ГРМ - АТ «Дніпрогаз» вважає за необхідне повідомити її про те, що «...Питання нарахування за послугу постачання природного газу, оплат, надання інформації стосовно наявності або відсутності заборгованості по особовому рахунку стосується безпосередньо діяльності Постачальника та не входять до повноважень АТ «Дніпрогаз».

З отриманих відповідей як ТОВ «Дніпропетровськгазбут» Постачальник так і АТ «Дніпрогаз» (Оператор ГРМ) вбачається, що ці суб`єкти господарювання замість надання чітких обгрунтувань своєї діяльності здійснюють відсилання один на одного, намагаючись при цьому уникнути відповідальності за свої незаконні дії.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 й була вимушена звернутись до суду для захисту своїп прав.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати дії відповідачів по здійсненню нарахування на особовому рахунку № НОМЕР_1 позивача ОСОБА_1 боргу в сумі 7 984,65 грн визнати незаконними та зобов`язати відповідачів скасувати цей запис.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ «Дніпрогаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», треті особи: ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними та зобов`язати вчинити певні дії, задоволено.

Дії відповідачів АТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по здійсненню нарахування на особистому рахунку НОМЕР_2 позивача ОСОБА_1 боргу в сумі 7 984 грн 65 коп визнано незаконними та зобов`язано АТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» скасувати цей запис.

Стягнуто з АТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Стягнуто з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень (а.с. 179-181).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Дніпрогаз» подало апеляційну скаргу (а.с. 186-191), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Також, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» подало апеляційну скаргу (т. 1 а.с. 195-198, 228, 232), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» скористалось своїм правом та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 1-4).

ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу АТ «Дніпрогаз» залишити без задоволення, а рішення суду без змін (т. 2 а.с. 25-28).

Інші учасники по справі не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» подало письмові пояснення (т. 2 а.с. 34-36).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що в серпні місяці 2022 року позивачу стало відомо, що в її «особистому кабінеті споживача» ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» було розміщено запис про існування на її рахунку станом на 01 травня 2022 року боргу в сумі 7 984,65 грн, при цьому цей запис виник станом не на 01 травня, а значно пізніше в серпні 2022, тобто вже після припинення у відповідача обов`язків Постачальника у зв`язку з виникненням такого обов`язку у НК «Нафтогаз України».

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» послався на дані отримані ним від Оператора ГРМ - АТ «Дніпрогаз».

Позивач звернулась до АТ «Дніпрогаз» з відповідною вимогою роз`яснити на підставі чого він обліковує у неї наявність споживання у кілька разів більше ніж показує лічильник у будинку, та отримала відповідь з якої вбачається що «...Питання нарахування за послугу постачання природного газу, оплат, надання інформації стосовно наявності або відсутності заборгованості по особовому рахунку стосується безпосередньо діяльності Постачальника та не входять до повноважень АТ «Дніпрогаз».

З отриманих відповідей як ТОВ «Дніпропетровськгазбут» (Постачальник) так і АТ «Дніпрогаз» (Оператор ГРМ) вбачається, що ці суб`єкти господарювання здійснюють відсилання один на одного, намагаючись при цьому уникнути відповідальності за свої дії.

АТ «Дніпрогаз» зазначає, але не виконує обов`язок про здійснення коригування обсягів газу. У відповідності до вимог діючого законодавства у сфері газопостачання, зокрема, Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ зобов`язаний на рідше 1 разу на шість місяців здійснити контрольне зняття показань лічильника, і на підставі цих показів здійснити подальше корегування обсягів споживання, цей обов`язок АТ «Дніпрогаз» виконано не було, і як наслідок дані АТ «Дніпрогаз» сформував на свій розсуд всупереч фактичному споживанню, внаслідок чого утворилась конфліктна ситуація яку останній добровільно не бажає вирішувати.

Згідно положень Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, ліцензії №790 від 13.03.2015 року, ПАТ «Дніпрогаз» за своїм юридичним статусом є виключно оператором газорозподільних мереж.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, постанови КМУ від 01.01.2015 року №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, ліцензія на право провадження діяльності з постачання природного газу, газу вугільних родовищ за регульованим тарифом», постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам Дніпропетровської області з 01.07.2015 року є ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Тобто, на підставі наданої АТ «Дніпрогаз» інформації щодо об`єму спожитого газу, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснює відповідні нарахування за спожитий природний газ.

Правовідносини між сторонами врегульовані ст. 714 ЦК України, якою встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання; ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом п.15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії (крім випадків нарахування плати за послугу з централізованого опалення за відсутності засобів обліку теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря відповідно до пунктів 40-48 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 (630-2005-п) (Офіційний вісник України, 2005 р., №30, ст. 1811), коли одержувач субсидії повинен щомісяця сплачувати за централізоване опалення обов`язкову частку платежу). Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується підприємством - виробником/виконавцем як оплата послуг, у тому числі обов`язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Підприємство - виробник/виконавець послуги зобов`язане зазначати суму переплати за послугу у платіжних документах одержувачам субсидії.

Згідно п.п. 4 п. 4 розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Як вбачається з матеріалів справи облік споживання природного газу позивачем здійснюється виключно за показами лічильника. Покази були своєчасно передані Постачальнику за січень місяць 2022 рік у розмірі - 38992 куб.м, та сплачено в повному обсязі суму 3 795,25 грн, проте в зв`язку з початком в Україні війни в лютому місяці 2022 року, та перебування позивача в евакуації, вона була позбавлена можливості передати покази лічильника за лютий, березень та квітень місяці. Але вже 02 травня 2022 року позивачем було повідомлено Постачальнику про покази лічильника станом на 01.05.2022 рік в обсязі - 39339 куб.м спожитого газу, та сплачено за споживання суму 2 772,53 грн. Позивач зазначає, що повністю сплатила за весь спожитий природний газ в обсязі 347 куб.м у період з 01 лютого до 01 травня 2022 року.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна особа самостійно обирає передбачений частиною 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, на свій розсуд визначає коло відповідачів, які, на її думку, порушують її права, а також спосіб, у якій за законом можливе поновлення порушеного права.

Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа викладає в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Отже, у разі порушення цивільного права відповідно до ст. 3, 11, 31 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 4 ЦПК є обов`язком суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з тим, що в даному випадку є підстави вважати, що наявне порушення права позивача, яке потребує захисту, у зв`язку з чим суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем було доведено про виконання нею свого обов`язку щодо сплати за надані їй послуги, а відповідачами не було спростованого вказаного факту.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Доводи скарги АТ «Дніпрогаз» щодо неналежного передання позивачем показників колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем було зазначено поважність причин невиконання такого обов`язку з її сторони, як споживача послуг. Разом з тим, слід звернути до уваги про те, що у травні 2022 року позивачем було передано покази за спірний період та сплачено за спожитий газ, що в свою чергу зобов`язувало відповідача здійснити відповідний перерахунок за вказаний період виходячи з фактичних показників наданих споживачем, а не визначений Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період. Відповідачем не надано доказів здійснення такого перерахунку та наявності заборгованості у позивача після його здійснення.

Доводи скарг про те, що покази були передані лише 07.05.2022 року, а не до 06.05.2022 року не звільняє відповідача від виконання свого обов`язку щодо здійснення перерахунку, крім того, заборгованість була виставлена позивачу станом на серпень 2022 року враховуючи, що свій обов`язок позивач щодо передання показів виконала ще в травні, що відповідачем не спростовується, а тому є безпідставними твердження відповідача, що він діяв в межах чинного законодавства у зв`язку з чим колегією суддів не бере до уваги вказані доводи.

Доводи про те, що відповідач позбавлений вчиняти будь-які дії по відношенню до особового рахунку позивача колегія суддів не бере до уваги, оскільки як було встановлено судом саме за відомостями АТ «Дніпрогаз» позивачу було виставлено заборгованість.

Доводи скарг фактично зводяться на перекладання вини Постачальника природного газу на Оператора ГРМ, однак відповідачами не спростовано факту невиконання ними своїх обов`язків в межах своїх повноважень з метою відновлення порушеного позивача права, як споживача, що в свою чергу свідчить лише про можливість уникнути відповідальності за свою бездіяльність.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Дніпрогаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна