УХВАЛА

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 753/12416/22

провадження № 61-5366ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання дій при встановленні вартості послуг з управління багатоквартирним будинком неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ТОВ «Новобудова» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 563,13 грн.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Новобудова» про визнання дій при встановленні вартості послуг з управління багатоквартирним будинком неправомірними.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Новобудова» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Новобудова» заборгованість у розмірі 3 563,13 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 3 179,50 грн, 3% річних у розмірі 101,74 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 281,89 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Новобудова» про визнання дій при встановленні вартості послуг з управління багатоквартирним будинком неправомірними відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 563,13 грн, а також зустрічні вимоги про визнання неправомірними дій при встановленні вартості цих послуг. Фактично спірна сума у цій справі становить складає 3 563,13 грн. Таким чином ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

Вирішення спору пов`язано з необхідність дослідження доказів та підтвердження або спростування факту правомірності нарахування (збільшення) вартості наданих послуг, наявності заборгованості за надані послуги. Ця справа є справою незначної складності.

Враховуючи наведене, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявників та становить значний суспільний інтерес.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини (умови договору, наявність заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами обов`язків по оплаті за надані житлово-комунальні послуги та належним чином оформлене рішення загальних зборів співвласників про встановлення розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку) і надану обґрунтовану оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявниками аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявників з встановленими судами обставинами не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Доводи про те, що справа має суспільний інтерес та суттєве значення не тільки для заявників, а й для всіх мешканців багатоквартирного будинку є непідтвердженими.

Наведені заявниками у касаційній скарзі доводи значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі та справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання дій при встановленні вартості послуг з управління багатоквартирним будинком неправомірними.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович