Справа № 171/2112/23
Номер провадження 2/184/70/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2017 року вона познайомилась із ОСОБА_3 і почали підтримувати тісні стосунки, які з часом стали близькими. Він проживав з іншою жінкою та говорив, що у них погані стосунки і він має намір припинити ті стосунки через відсутність дітей. Пояснював, що вважає: без дітей сім`ї немає. В січні 2018 року позивач дізналась про свою вагітність. Дізнавшись про вагітність, вона хотіла зробити аборт, однак, відповідач, дізнавшись про вагітність, умовляв зберегти її та народити дитину для нього, переконував, що турбуватиметься про дитину, що хоче справжню сім`ю, що в нього дітей немає, а він хоче бути батьком. ОСОБА_4 часто приходив до позивача додому, приносив вітаміни, цікавився вагітністю. Позивач вірила відповідачу і раділа його відношенню до очікуваної дитини, однак, ішов час, а він продовжував жити з іншою жінкою, лише даючи позивачу обіцянки, просячи ще трохи почекати. Як потім стало відомо, відповідач приховував від своєї співмешканки їхні стосунки і вагітність позивачки, відкрито перед іншими людьми не говорив про свої плани жити в іншій сім`ї, при цьому крадькома приходив до позивачки і кожного разу говорив, що найближчим часом вони будуть разом. 18.09.2018р. позивач народила дівчинку. ОСОБА_3 приходив до них в пологовий будинок, дуже радів дитині, фотографував її, називав донечкою, а себе татком, обіцяв забрати їх із пологового будинку і відразу переїхати до них. 26.09.2018 року позивача із дитиною мали виписати із лікарні. ОСОБА_5 говорив, що приїде за ними, однак, не приїхав. Після цього відповідач зателефонував і сказав, що хоче зберегти свою сім`ю із співмешканкою, але буде підтримувати дитину і приймати участь у її вихованні. Він періодично приходив до доньки, приносив їй іграшки та подарунки, але робив це таємно, побоюючись сварок із співмешканкою. З часом ОСОБА_5 заявив, що сумнівається у своєму батьківстві. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, хоча про дату та місце проведення слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву, згідно якої позов визнає та просить суд розглянути справу за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як встановлено судом, сторони з серпня 2017р. підтримували тісні стосунки.

18.09.2018р. позивач ОСОБА_1 народила дівчинку ОСОБА_6 .

Як вказує позивач, відповідач є батьком її дитини, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про батьківство, у зв`язку з чим, запис про батька був зроблений відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України.

Крім того, як вбачається із висновку експерта №70-МГ ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Наведене повністю узгоджується із позицією ВСКЦС, яка викладена у постанові від 16.05.2018р. по справі №591/6441/14-ц

У зв`язку з наведеним, беручи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає доведеним батьківство відповідача ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим вважає що позовні вимоги в частині визнання батьківства підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Як вказує позивач, відповідач служить у СЗУ, має постійний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів.

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,13,141,200,206,259,223,264 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису № 219 від 26.09.2018 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінивши запис в частині прізвища « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та в частині даних про батька дитини, змінивши в графі запис: відомості про батька « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », громадянин України та, вилучивши із актового запису № 219 від 26.09.2018 року запис: «відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України » .

Внести зазначені зміни до відповідного Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 07.09.2023 року і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

Рішення в у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.04.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш