Справа № 138/3747/23
Провадження №:2/138/245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Бугери І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області питання щодо прийняття судом визнання позову відповідачами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала.

Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали.

Дослідивши матеріали справи, зміст поданих сторонами заяв, суд прийшов до таких висновків.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (такий висновок сформулював Верховний Суд у постановах від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16).

При вирішенні питання про прийняття визнання позову відповідачами суд встановив, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0779 га, кадастровий номер :00:006:0172, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було приватизовано ОСОБА_4 . 10.10.2011.

Відповідно до Закону «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною 5 такого змісту: «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації».

Вказана норма набула чинності з 8 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

При цьому, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, у період з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Відповідний висновок міститься у постанові КЦС ВС від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17.

Враховуючи те, що вказана вище земельна ділянка фактично є об`єктом спільної сумісної власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.03.2016 у справі №138/2690/15-ц встановлено факт їхнього проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства, у період з грудня 2007 по день смерті ОСОБА_4 02.07.2015, а тому така підстава з якою позивач звернулась до суду, а саме ч.4 ст.120 ЗК України не може бути застосована до даних спірних відносин, оскільки таке нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності в силу положень ст.61 СК України (у редакції чинній на момента набуття права власності). Тобто, фактично відповідачі визнають безпідставний позов, зважаючи на обраний позивачем правовий спосіб захисту її прав.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що у прийнятті відповідачами позову сілд відмовити та відкласти підготовче судове засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 223, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті визнання відповідачами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину нерухомого майна.

Відкласти підготовче судове засідання на 25.04.2024 13 год. 00 хв.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Т.Б.Київська