УХВАЛА

12 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 522/6815/15-ц

провадження № 61-3880ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нестерова Ольга Валеріївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом першого заступник прокурораПриморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна, департамент комунальної власності Одеської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння; позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року перший заступник прокурора Приморського району м. Одеси звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н. Ю., про витребування нежитлового приміщення № 3-б загальною площею 152,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Одеської міської ради та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року, позов першого заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено, у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 22 січня 2020 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року в задоволенні позову першого заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво ЯЯЯ № 275666, видане 16 грудня 2005 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, про право власності на нежитлові напівпідвальні приміщення на АДРЕСА_1 , які складаються із нежитлових приміщень напівпідвалу загальною площею 141,8 кв. м.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року скасовано.

Позов першого заступник прокурораПриморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Одеса в особі Одеської міської ради 1/2 частку нежитлового приміщення № 3 «б» загальною площею 152,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста Одеса в особі Одеської міської ради 1/2 частку нежитлового приміщення № 3 «б» загальною площею 152,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір по 1 827,00 грн з кожного.

18 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нестерова О. В., засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року та залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження та просить суд касаційної інстанції про поновлення цього строку.

Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

Частиною першою статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави пропуску строку на касаційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин належать обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивовано тим, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 не отримував. З повним текстом постанови суду апеляційної інстанції ознайомився в день її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 лютого 2024 року та протягом тридцяти днів, 18 березня 2024 року, подав касаційну скаргу. Тому, заявник вважає, що має право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу касаційного суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником вимоги пункту 3 частини четвертої статі 392 ЦПК України не виконані.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній на день подачі позову, було встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Перший заступник прокурора Приморського району м. Одеси звернувся до суду з позовом до суду у квітні 2015 року.

Позивач при подачі позову сплатив максимальний розмір судового збору -3 654,00 грн.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_1 подав позов у березні 2017 року, який містить вимогу немайнового характеру.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній на день подачі позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2016 року становив 1 600,00 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»).

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, заявнику належить сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 8 588,00 грн (3 654,00 грн + 640,00 грн) х 200 % = 8 588,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати Верховному Суду відповідний платіжний документ.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексукасаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.

У касаційній скарзі заявник лише формально зазначає, що підставою подання касаційної скарги є порушення норм матеріального та процесуального права.

Однак саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без зазначення підстав касаційного оскарження та їх належного обґрунтування не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

18 жовтня 2023 року набув чинності Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», яким змінено редакцію, зокрема, частини шостої статті 14 ЦПК України.

Згідно із частиною шостою статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Також, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу.

З 18 жовтня 2023 року наявність у адвоката електронного кабінету є обов`язковою.

Касаційна скарга подана фізичною особою, від імені якої діє адвокат, наявність електронного кабінету якого у скарзі не зазначено.

Отже, заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та її (їх) належним обґрунтуванням; зазначити відомості щодо електронного кабінету адвоката та за наявності відомості про електронні кабінети інших учасників справи; сплатити судовий збір та подати платіжний документ на підтвердження його сплати.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу. За частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нестерова Ольга Валеріївна, на постанову Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року залишити без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко