Справа № 344/7595/24
Провадження № 2/344/2328/24
У Х В А Л А

19 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чіпко Ігор Петрович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, за участі третьої особи про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкового майна.

Справа підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Позовна заява по формі і змісту відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, до заяви додано належну кількість копій позовної заяви та документів, як того вимагає стаття 177 ЦПК України.

Даних про обставини, які перешкоджають відкриттю провадження у справі станом на даний час немає.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Вказане є достатнім для призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Разом з позовною заявою представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0006. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач проживав, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом із мамою (спадкодавцем) ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 11 листопада 202 року приватний нотаріус (Третя особа) видав свідоцтво на право на спадщину № 1468 (спадкова справа № 4/2022) на ім`я Відповідача, як єдиного спадкоємця. Також нотаріус провів державну реєстрацію будинку та земельної ділянки, на якій він знаходиться за Відповідачем. Таким чином права власності протиправно оформлено тільки на Відповідача. З цього приводу Позивачем написана заява про злочин до органів поліції. У квітні 2024 року до місця проживання Позивача з`явились невідомі особи, які запропонували йому шукати інше житло, оскільки сестра домовилась про продаж успадкованого будинку та земельної ділянки для подальшого знесення та забудови. Сестра цей намір підтвердила. Враховуючи значну вартість спірного майна, те, що майно є його єдиним житлом, Позивач має обґрунтовані побоювання, зважаючи на вище викладене, що можуть виникнути проблеми з виконанням рішення суду за його позовом. Тому, існує об`єктивна необхідність вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту майна. Представник позивача вважає, що зустрічне забезпечення недоцільне, оскільки забезпечується спільне майно та відсутні критерії зустрічного забезпечення, визначені ст. 154 ЦПК.

Згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер 101, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006 (пункт 4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже обов`язком позивача є доведення правових підстав його заяви про забезпечення позову, доведення настання негативних наслідків у разі не забезпечення позову, доведення обставини не здійснення відповідних дій з метою зловживання процесуальними правами.

В заяві про забезпечення позову не наведено доказів об`єктивних обставин, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, не передбачено процесуальним законом здійснення заходів забезпечення позову, яке ґрунтується виключно на припущеннях позивача про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, що не підтверджені належними засобами доказування.

Також процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заява представника позивача про забезпечення позову є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення, докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

відкрити провадження у справі.

Справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання призначити на 28 травня 2024 року о 11 годині 15 хв.

Судове засідання відбудеться в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (вул. Грюнвальдська 11, зал № 5).

Запропонувати відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом двадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати іншим учасникам справи.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановити третій особі строк для подання пояснень до позову - п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали. Пояснення третьої особи повинні відповідати вимогам ст.178 ЦПК України.

Водночас з надісланням (наданням) пояснень третьої особи до суду, їх копії та додані до них документи повинні бути надіслані іншим учасникам справи (ч. 3 ст. 181 та ч. 4 ст. 178 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, в частині відмови в забезпеченні позову та в частині порушень правил підсудності, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бородовський С.О.