Справа№592/2191/23
Провадження №2/592/90/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Носової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду та вимови мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка доводилася ОСОБА_1 дочкою. 29.10.2011 ОСОБА_4 уклала шлюб з відповідачем та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 , яке носила до кінця свого життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , перебуваючи у шлюбі з відповідачем, народила дитину - ОСОБА_9 , яка доводиться онукою ОСОБА_1 . Батьком дитини є ОСОБА_2 . За рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 14 травня 2013 р., що набрало законної сили 27 травня 2013 р., шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був розірваний. З останнього були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (справа №591/3312/13-ц). Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 разом з дитиною проживали з ОСОБА_1 та ОСОБА_10 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де було зареєстроване їхнє місце проживання. Дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у молодому віці захворіла на тяжке онкологічне захворювання та протягом 3-х останніх років до дня смерті лікувалася та боролася за своє життя, в чому ОСОБА_1 з дружиною їй допомагали та підтримували, як могли. Після смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишилася проживати в сім`ї - разом з її рідними дідом та бабою, де зареєстроване її місце проживання. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Коли була жива мати дівчинки, то він дуже рідко (1 раз на 2-3 місяці) бачився з нею, а після її смерті - припинив спілкування та не приймає участі в її вихованні. Відповідач ухиляється від свого обов`язку по матеріальному утриманню дитини. Після смерті її матері за ініціативою відповідача виконавче провадження з виконання рішення Зарічного районного суду м.Суми від 14.05.2013 у справі №591/3312/13 про стягнення аліментів було закінчене за постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС від 12.08.2022р. (ВП НОМЕР_2) на підставі п. 3 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача. Хоча дитина фактично проживає разом зі дідом та її бабою, відповідач не надає матеріальної допомоги своїй дочці. З відповідача аліменти не стягуються, а в добровільному порядку коштів на утримання дитини він не надає. 23 грудня 2022р. баба дитини ОСОБА_10 зверталася до Зарічного районного суду м.Суми із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з первісного стягувана ОСОБА_8 , яка вибула у зв`язку зі смертю, на неї, як правонаступника, оскільки дитина проживає з нею та фактично перебуває на її утриманні. Проте, ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 28 грудня 2022 р. заяву залишено без руху для надання доказів того, що ОСОБА_10 є опікуном над малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . А ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 07.02.2023 матеріали заяви повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків в установлений судом строк (справа №591/3312/13-ц). Отже, оскільки на даний час опікунство над дитиною не встановлено, то неможливо стягнути аліменти з відповідача на утримання дочки. Більш того, після смерті ОСОБА_8 було призначено пенсію дитині у зв`язку з втратою годувальника. Ця пенсія виплачується відповідачу як батьку дитини. Проте, останній діє недобросовісно та не в інтересах дитини. Він отримує пенсію та витрачає її на власні потреби, а не на потреби дочки. Таким чином, відповідач зловживає своїми батьківськими правами - він не утримує дитину та привласнює собі пенсію, за рахунок якої повинна утримуватися його дочка. Відповідач не цікавиться навчанням дочки та не створює умов для нормального навчального процесу, не надає допомоги, не відвідує школу, не буває присутнім на батьківських зборах, не спілкується з вчителями. Крім того, у позашкільний час ОСОБА_9 додатково займається танцями, тенісом, англійською мовою. Дідусь з бабусею відводять її на ці заняття та оплачують їх. Відповідач жодної участі в цьому не приймає. Останній проживає окремо, створив іншу сім`ю та фактично самоусунувся від виховання дитини. Фактично вона залишилася без батьківського піклування, бо її мати померла, а батько разом з нею не проживає, не утримує та не виховує її. Отже, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дочки, ухилення від виконання ним обов`язків по вихованню дитини та по забезпеченню здобуття нею повної у загальної середньої освіти, не виконання обов`язку по матеріальному утриманню дочки, зловживання батьківськими правами, маються законні підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а його поведінка є винною, оскільки відсутні будь-які перешкоди для його участі у вихованні дитини. Йому добре відомі адреса місця проживання дочки та її навчання. Відповідач має можливість приїздити до дочки, зустрічатися з нею, спілкуватися, разом проводити час дозвілля та відпочинку. Проте, він цього не робить з власних міркувань, а будь-яких поважних причин, які б завадили йому виховувати та матеріально утримувати дочку, немає. Тому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Брайко Ю.В. надала до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю. Зазначила, що у 2011 році ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_8 . У 2012 році у них народилася донька ОСОБА_11 . У 2013 році вони розлучилися, донька залишилася проживати разом з матір`ю, на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2013 у справі № 591/3312/13 з його заробітної плати на користь ОСОБА_8 відраховувалися аліменти на утримання дитини. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла. З метою зменшення переживання дитини та у зв`язку з введенням в Україні локдауну у зв`язку з коронавірусною хворобою (так як батько працював та не мав змоги знаходитися з дитиною вдома для здійснення її навчання в школі у онлайн-форматі), після смерті матері ОСОБА_12 тимчасово залишилася проживати з бабусею ОСОБА_10 та дідусем. При цьому, батько ОСОБА_2 приймав участь у житті дитини (брав до себе на вихідні, відпустки та свята, возив доньку з метою оздоровлення до моря, водив у кіно, парки, тощо). У подальшому і на даний час батько ОСОБА_2 має намір жити зі своєю донькою ОСОБА_11 , про що відомо і доньці і бабусі. Однак, остання всілякими засобами намагається цьому завадити та налаштовує доньку проти батька. 24.02.2022 після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_2 , за згодою бабусі дійшли висновку, що дитині буде безпечніше з батьком у його матері, яка проживає в м. Лебедин. Того ж дня ОСОБА_2 з донькою виїхали до м. Лебедин, бабусі відомо було місцезнаходження онуки. Після посилення військових дій поблизу цього міста, ОСОБА_2 , повідомивши ОСОБА_10 виїхав із донькою в безпечне місце до м. Чернівці. Проживаючи разом з донькою, ОСОБА_2 конфліктів з донькою не мав. Разом з тим, у середині березня 2022 року ОСОБА_10 приїхала до м. Чернівці та оманою, сказавши, що скучила за онукою та хоче деякий час побути з нею разом, без жодного документу на дитину (оригіналів свідоцтва про народження дитини, закордонного паспорта громадянина України, які знаходяться у ОСОБА_2 , а також без нотаріально посвідченого дозволу батька на перетин донькою кордону України), вимкнувши всі телефони, самовільно вивезла ОСОБА_11 у невідомому напрямку. Відповідач неодноразово їй наголошував та категорично забороняв це робити. Після сплину декількох днів, у вайбер-дзвінку ОСОБА_10 сказала, що вона з онукою в Республіці Польща. Жодної іншої інформації про їх місце перебування не повідомила, позбавивши батька, законного права приймати участь у житті дитини та навіть спілкуватися по телефону. ОСОБА_2 з цього питання звертався до органів ювенальної превенції та поліції. Отже, на даний час діє військовий стан, батько не міг виїхати до Республіка Польща, щоб знайти дитину та повернути її до України, позбавлений законного права бачитись та спілкуватись з донькою, про місце перебування якої йому не відоме і на даний час. Бабуся спілкуватись відмовляється. Крім того, варто зазначити, що а ні ОСОБА_10 , а ні Позивач - не є опікуном ОСОБА_11 . ОСОБА_2 не позбавлений батьківських прав та бажає знайти доньку та жити разом з нею, приймати активну участь у її житті. В свою чергу Позивач з бабусею не законно відібрали дитину, та не повертають батькові.

Свідок ОСОБА_13 є дружиною ОСОБА_2 та пояснила суду, що мати дитини не забороняла спілкуватися батьку з дитиною. Після смерті матері спілкування стало менше, їхня родина брала дитину в подорож, проводили дозвілля разом весело та корисно, жодних суперечок з дитиною не було. Після початку війни вони забрали дитину до м. Чернівці, за згодою бабусі. Через деякий час бабуся приїхала до них в м. Чернівці та без їх згоди вивезла до Польщі. На даний час ОСОБА_2 намагається спілкуватися з донькою. але вона слухавку бере рідко, не виявляє бажання проводити час з батьком. ОСОБА_2 відкрив банківську карту для доньки на яку надсилає кошти кожного місяця (пенсію і додатково від себе кошти).

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що за її спостереженнями батько не приймає участі у вихованні дитини. Батька дитини бачила тільки на похороні матері. Діти ОСОБА_15 дружать з ОСОБА_11 , тому вони часто відпочивають разом. Питання щодо батька не піднімаються. Зі слів бабусі батько не надає кошти по втраті матері, в житті дитини не з`являється. Вихованням та утриманням займаються бабуся з дідусем. Також зі слів бабусі батько надає дитині 1500 грн на місяць.

Свідок ОСОБА_10 є бабусею ОСОБА_11 . Зазначила, що батько не бере участі у вихованні дитини, вона з дідусем утримають онуку. Раніше батько брав участь у вихованні дитини, зараз контакт відсутній. Останнього разу батько з дочкою бачилися перед Новим роком, в навчанні не допомагає, навчанням та самопочуттям дитини не цікавиться. На гуртки дитину водить сама. З вересня минулого року батько дитини перераховує 1500 грн на її рахунок.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що батька ОСОБА_11 бачила тільки на похороні матері дитини. Вихованням дитини та її забезпеченням займаються бабуся з дідусем (зі слів бабусі).

Свідок ОСОБА_17 є матір`ю ОСОБА_2 . Вона запевнила суд, що її син гарний батько, він приймав активну участь у житті дитини, відвідував виступи, він турбується та піклується про доньку. У свою відпустку він був разом з донькою, перед війною вони постійно брали ОСОБА_11 на вихідні, відвідували парк та річку, їздили до м. Харків на екскурсію до зоопарку. Гроші давав батько дитини, аліменти сплачував окремо. Після появи у ОСОБА_2 нової дружини вони все рівно брали до себе дочку та разом проводили час. Однак після того, як ОСОБА_11 повернулася з Польщі, дитина відмовляється на будь яке спілкування.

Суд, вислухавши сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи та, з урахуванням положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно положень якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями п. 2 ч. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_9 , мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_2 (а.с. 4).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_10 (а.с. 5).

29 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_2 (а.с. 6).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2013 року шлюб укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

23 грудня 2022 р. ОСОБА_10 зверталася до Зарічного районного суду м.Суми із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з первісного стягувана ОСОБА_8 , яка вибула у зв`язку зі смертю, на неї, як правонаступника, оскільки дитина проживає з нею та фактично перебуває на її утриманні. Проте, ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 28 грудня 2022 р. заяву залишено без руху для надання доказів того, що ОСОБА_10 є опікуном над малолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 07.02.2023 матеріали заяви повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків в установлений судом строк (а.с. 15).

З інформації на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 14.03-08/104165 від 03.02.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 (а.с. 8).

З характеристика від 25.01.2023 № 01-19/28, виданої за підписами директора та практичного психолога КУ Сумська загальноосвітня школа І - Ш ступенів №12 ім.Б.Берестовського м. Суми, вбачається, що ОСОБА_11 навчається у комунальній установі Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 ім. Б. Берестовського, м. Суми, Сумської області з першого класу. За період навчання дівчинка проявляє старанність, інтерес до знань, з бажанням відвідує школу, спілкується з однолітками, має друзів. Учениця має навчальні досягнення високого рівня. У позашкільний час додатково займається танцями, тенісом, англійською мовою. Після важкої хвороби та смерті матері дівчинка виховується бабусею та дідусем (мама та тато Вероніки розлучились у 2016 році, коли їй було 4 роки). Дитина вихована, доглянута, охайна, має усе необхідне для життя та навчання. За психологічною підтримкою родина ОСОБА_11 звернулась в 2020 році після смерті матері дівчинки. Протягом року психологом надавались індивідуальні та сімейні консультації за методикою роботи груп психологічної підтримки для дітей та підлітків, які втратили близьких людей. Після проведення індивідуальної роботи, під час психологічного спостереження за дитиною в ході навчальної діяльності та на перервах можна зробити наступні висновки: у ОСОБА_11 сформовано достатній рівень особистісної адаптації, який характеризується позитивним ставленням до школи, адекватним сприйняттям вимог, легким засвоєнням матеріалу, позитивним ставленням до вчителів. Дівчинка виявляє інтерес до роботи, що виконує, до навчальних предметів, позитивно ставиться до учнівського колективу. Самооцінка у дитини висока, мотив провідної діяльності навчальний та комунікативний відповідає даному віку. Втрату близької людини дівчинка прийняла з часом, найближчими людьми для неї є бабуся та дідусь. За проектною методикою «Моя Сім`я» (дата проведення обстеження 09.01.2023) на малюнку ОСОБА_11 у складі своєї родини зобразила себе, дідуся та бабусю, а також кішку Алісу . Трішки ближче до фігури дівчинки зображений дідусь. Малюнок маленької ОСОБА_11 ідентичний до зображення бабусі, що свідчить про симпатію до цієї людини. Батька на малюнку дівчинка не зобразила, на запитання про нього розповіла, що з ним не проживає, до війни вони бачились 1 раз на 2-3 місяці, вона хотіла б більше уваги від батька, але на даний момент її не отримує. Під час останньої бесіди дівчинка досить упевнено відповідала на запитання, охоче йшла на контакт з психологом. Загальний емоційний стан дитини можна характеризувати як задовільний (а.с. 10-11).

18.03.2022, 28.02.2023 ОСОБА_2 звертався до поліції за фактом вивезення за кордон його неповнолітньої доньки ОСОБА_9 її бабусею ОСОБА_10 (а.с. 40-44).

02.03.2023 ОСОБА_2 звертався із заявою до начальника Служби у справах дітей СМР в якій просив надати йому допомогу у поверненні його доньки ОСОБА_11 до нього (а.с. 63).

З довідок про доходи ОСОБА_2 за 2014-2022 роки вбачається регулярне відрахування коштів із його заробітної плати на сплату аліментів по ВП № НОМЕР_2 (а.с. 50-58).

Також, з виписки по картці ОСОБА_2 вбачається, що йому з 06.08.2021 відбувалися нарахування коштів "Виплати Пенсійного фонду, пенсія", суму яких було перераховано на рахунок ОСОБА_10 (а.с. 60-62).

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, а саме: не цікавиться дитиною, не піклується про неї, не приймає участь у її вихованні, не допомагає матеріально.

Однак, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї доньки в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_9 з якого вбачається, що Управління вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 195-196).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

А тому, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 150, 151, 155, 164, 166, 181, 192 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 82, 89, 137, 141, 142, 200, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 15.04.2024.

Суддя В.Б. Князєв