ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1289/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участі: секретаря судового засідання Давидюк В.О.

представника відповідача Чунжина В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє опікун - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі є користувачами зазначених послуг в квартирі № 201 даного будинку. У зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги, у них виникла заборгованість, яка складає 87309, 75 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року цивільну справу № 753/13558/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 08 серпня 2023 року.

14 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідачів.

07 вересня 2023 року на адресу суду надійшли відомості від Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до яких зазначено, що відповідач ОСОБА_4 є недієздатною особою та його опікуном є ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Чунжина В.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що станом на 25 вересня 2023 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 5 осіб. ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6 , зареєстровані в помешканні, однак не мешкають у ньому з 2007 року, тобто з моменту народження ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , яка також зареєстрована в помешканні, з квітня 2022 року знаходиться поза межами України, та проживає у Швейцарії. Відповідач ОСОБА_4 є недієздатною особою, що підтверджується висновком МСЕК і фактично лише він користувався послугами у квартирі. Представник відповідача зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок боргу не містить детального розшифрування нарахувань за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, як це передбачено положеннями ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», що в свою чергу порушує права споживачів комунальних послуг. Окрім того, разом із відзивом представник відповідача подав до суду заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахування заборгованості у період з 2017 року по 2020 рік.

18 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає наступне. Позивач зазначає, що факт приєднання споживача до умов індивідуального договору є також і факт отримання послуг. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води є публічними договорами та укладаються із урахуванням положень Цивільного кодексу України. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Позивач зазначає, що місцем реєстрації відповідачів є: АДРЕСА_1 , а тому вони є споживачами послуг, які надає позивач, та позовні вимоги до них є законними та вмотивованими. ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно направляє на адреси споживачів квитанції, у яких окрім відомостей про надані послуги та нараховані за надані послуги кошти, зазначається, зокрема, кількість осіб, які зареєстровані у помешканні, порядок нарахування коштів, а також існуючий розмір боргу. Відповідачі із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до позивача не зверталися, а тим самим визнавали факт спожитих ними послуг з урахуванням зроблених позивачем нарахувань. Позивач зазначає, що споживач має право на зменшення розміру плати на час тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документу, що підтверджує його/їх відсутність. У разі якщо у квартирі відсутні засоби обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання з розрахунку на одну особу. Тобто сам споживач, який не має засобів обліку води, має інтерес до надання виконавцю послуг достовірних відомостей про кількість осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, а також відомостей про зміну кількості таких осіб. Щодо заяви про застосування позовної давності, представник позивача зазначає наступне. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності було продовжено на час дії карантину. Тож позивач зазначає, що пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами , що виникли до 12 березня 2017 року. Таким чином, позивач, здійснивши перерахунок заборгованості, просить стягнути з відповідачів з заборгованість з централізованого опалення у розмірі 40 982,63 грн, заборгованість з гарячого водопостачання у розмірі 31 033,87 грн, інфляційну складову боргу у розмір 9763,45 грн (2449, 53 грн- з гарячого водопостачання, 7313,92 грн - з централізованого опалення), 3% річних від простроченої заборгованості - 3100,10 грн (2076,20 грн - за послуги з централізованого опалення, 1023,90 грн - за послуги з гарячого водопостачання), що в загальному розмірі складає 84 880,05 грн. Окрім того, представник позивача зазначає, що у квитанціях за спожиті послуги позивачем було вказано обсяг спожитих відповідачами послуг, тариф та фактична сума до сплати за місяць. Тарифи на послуги встановлені постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими й керувався позивач при здійсненні нарахувань.

02 листопада 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Чунжина В.С. надішли заперечення на відповідь на відзив, у яких він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Окрім того, представник зазначив, що на момент подання позовної заяви, відповідач подала до ТОВ "Євро-Реконструкція" заяву на проведення повірки індивідуальних засобів обліку теплової енергії та гарячої води, а отже буде здійснено й перерахунок заборгованості з урахуванням реальних показників лічильників. Зазначив, що реальна сума заборгованості може бути відображена лише після проведення перерахунку.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року було призначено судове засідання у даній справі на 24 січня 2024 року на 15:30 год.

В судове засідання призначене на 24 січня 2024 року з`явився представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Чунжин В.С., представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача зазначив, що відповідач зверталася до позивача із заявою щодо здійснення перерахунку після проведення повірки лічильників та відновлення надання показань вузлів обліку, однак позивач так і не відреагував на її заяви, будь-якої відповіді не надав, перерахунку заборгованості здійснено не було.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року було визнано обов`язковою явку представника позивача в судове засідання призначене на 27 лютого 2024 року на 12:00 год.

19 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Чунжина В.С. надійшли додаткові пояснення, у яких він зазначив, що квартира відвідачів має індивідуальні засоби обліку (теплової енергії /гарячої води) та на момент надходження до суду позовної заяви відповідачем було подано заяву на проведення повірки індивідуальних засобів обліку теплової енергії /гарячої води. Попередній строк повірки індивідуального засобу обліку теплової енергії /гарячої води сплив у березні 2022 року але в зв`язку з загальновідомим фактом (форс мажорними обставинами), а саме збройною агресією російської федерації проти України та затягування часу з боку представників позивача по встановленню на облік індивідуального засобу обліку, відповідач зміг здійснити кінцеву повірку та поставити на облік індивідуальний засіб обліку лише 23 жовтня 2023 року про що свідчить акт опломбування засобу обліку (копія додається). Представник зазначає, що позивач здійснив незрозумілий та непрозорий перерахунок послуг. Враховуючи, що в квартирі проживає лише одна особа, то після встановлення та прийняття на облік лічильника гарячої води, перерахунок повинен бути у сторону зменшення, відповідно до фактичних показань лічильника гарячої води. Представник наголосив на тому, що сума заборгованості, зазначена позивачем, не відповідає сумі реальної заборгованості, є непідтвердженою та непрозорою.

26 лютого 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на додаткові пояснення представника позивача, у яких загалом зазначено, що відповідачами не надавалася позивачу інформація стосовно кількості зареєстрованих та проживаючих у квартири осіб, до жовтня 2023 року ТОВ «Євро-Реконсрукція» не було відомо про наявність у квартирі встановленого індивідуального засобу обліку гарячої води, лише з жовтня 2023 року лічильник було прийнято на абонентський облік товариства. З 2017 року по день подачі позову до суду відповідачі жодного разу не зверталися до позивача та не передавали інформацію про наявність у квартирі лічильника, тож нарахування здійснювалося відповідно до норм споживання згідно кількості зареєстрованих осіб, а вже після жовтня 2023 року, коли лічильник було встановлено на облік, нарахування здійснюються відповідно до його показників. Підстав для перерахунку суми заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період з лютого 2017 року по липень 2023 року у позивача немає. Щодо послуг за постачання теплової енергії, то позивач зазначає, що плата за дані послуги нараховується у залежності до опалювальної площі квартири і не залежить від кількості проживаючих. Представник зазначив, що фактичне проживання відповідачів за іншою адресою не звільняє їх від сплати за отримані послуги, оскільки, вони є зареєстрованими у помешканні та зобов`язані як споживачі оплачувати їх.

Судове засідання призначене на 27 лютого 2024 року було відкладено на 21 березня 2024 року на 11:30 год.

У судове засідання призначене на 21 березня 2024 року з`явився представник відповідача - адвокат Чунжин В.С., який просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених ним у заявах по суті справи. Представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Враховуючи те, що учасники справи подали до суду заяви по суті спору із доказами на підтвердження/заперечення позовних вимог, з урахуванням часу перебування справи у провадженні суду, зважаючи на відсутність заперечень з боку представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність представника позивача.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дослідивши письмові доводи представника позивача, відзив представника відповідача, заяву про застосування позовної давності та письмові пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 № 198.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі № 201 даного будинку та є споживачами зазначених послуг.

Відповідно до повідомлення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації відповідач ОСОБА_4 перебуває на обліку у відділі опіки та піклування управління соціального захисту населення райдержадміністрації, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року визнаний недієздатним, а ОСОБА_3 (відповідач) призначено опікуном.

Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з квітня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з лютого 2017 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого у відповідачів станом на 01 липня 2023 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 75 535,39 грн, з яких 40982,63 грн заборгованість за послуги з централізованого опалення та 31 552, 76 грн - заборгованість за послуги з постачання гарячої води.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних від суми боргу та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачами послуги.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2015 року № 630, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (діяв до 1 травня 2019 року), ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 1 травня 2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - «Правил»), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)).

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до письмових пояснень позивача, ним було здійснено перерахунок заборгованості з урахуванням заяви представника відповідача про застосування позовної давності, та наразі позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість з централізованого опалення у розмірі 40 982,63 грн, заборгованість з гарячого водопостачання у розмірі 31 033,87 грн, інфляційну складову боргу у розмір 9763,45 грн (2449, 53 грн- з гарячого водопостачання, 7313,92 грн - з централізованого опалення), 3% річних від простроченої заборгованості - 3100,10 грн (2076,20 грн - за послуги з централізованого опалення, 1023,90 грн - за послуги з гарячого водопостачання), що в загальному розмірі складає 84 880,05 грн.

Відповідачами не надано суду належних заперечень щодо відсутності обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг.

Суд відхиляє доводи представника відповідача стосовно того, що в квартирі відповідачі ОСОБА_3 не проживає с 2007 року, а ОСОБА_2 з квітня 2022 року, оскільки на підтвердження вказаного відповідачами не надано належних доказів. Витяг з ДРРП та документ невідомого змісту, складений іноземною мовою, не є належними та достатніми доказами. Крім того, представником відповідача не надано суду доказів того, що відповідачі повідомляла позивача, у встановленому Законом порядку про тривалу відсутність (понад 30 днів) споживачів за місцем проживання/реєстрації. Поряд з цим, представник відповідача не заперечував факт проживання та користування послугами відповідача ОСОБА_4 (недієздатний), опікуном якого є відповідач ОСОБА_3 .

Стосовно зауваження представника відповідача про безпідставність нарахування позивачем коштів за послуги з постачання гарячої води в залежності від кількості зареєстрованих осіб, оскільки у квартирі наявний лічильник гарячого водопостачання, суд зазначає таке.

Представником позивача у письмових заявах по суті та у судовому засіданні зазначалось, що нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснювалися відповідно до норми споживання за кількістю зареєстрованих осіб, оскільки дані щодо показників лічильника позивачу відповідачами не надавалися.

Представник відповідача не заперечував факту не передання відповідачами позивачу щомісячно показників лічильників гарачого водопостачання та доказів на спростування таких доводів позивача суду також не надавались.

Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися, доказів протилежного суду не надавалось.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 здійснила повірку лічильника гарячого водопостачання у жовтні 2023 року, тобто після зверення із цим позовом до суду позивача та, як вбачається з письмової заяви позивача, вказане врахувалось позивачем та було здійснено відповідний перерахунок з дати взяття на облік вказаного лічильника.

Суд відхиляє доводи представника відповідача у справі щодо відсутності укладеного між відповідачами та позивачем договору, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15).

Судом встановлено, що відповідачі дійсно несвоєчасно вносили плату за користування послугами централізованого опалення та постачання гарячої води внаслідок чого у них виникла заборгованість за вказаними послугами.

Щодо суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, у розмірі 40 982,63 грн, то судом було перевірено вірність нарахування, встановлено, що позивачем було вірно зазначено періоди та суми нарахованої щомісячної заборгованості, яка визначалась з урахуваннями розміру опалювальної площі в квартирі, з огляду на відсутність лічильника тепла, а тому суд зазначає, що вимога щодо стягнення даної заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розрахунку заборгованості за постачання гарячої води, суд зазначає наступне.

Встановлено, що відповідачі несвоєчасно вносили плату за користування послугами гарячого водопостачання у період з лютого 2017 по червень 2023 року, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 31 552, 76 грн.

Разом з тим, представником відповідача було подано до суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої вона просять суд здійснити перерахунок заборгованості та не стягувати заборгованість, розмір інфляційних втрат та 3% річних.

Позивачем на підставі заяви про застосування позовної давності було здійснено перерахунок, та у відповіді на відзив було зазначено, що наразі він просить стягувати з відповідачів кошти, нараховані починаючи з березня 2017 року.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з квітня 2017 року.

Отже, суд застосовує позовну давність до заборгованості відповідачів, яка виникла за послуги з постачання гарячої води, до квітня 2017 року.

Поряд з цим, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення не застосовується, оскільки позивачем заявлено період до стягнення з квітня 2017 року.

Таким чином, з огляду на встановлення судом порушення відповідачами прав позивача щодо своєчасного та належного отримання коштів за надані послуги, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню борг за постачання гарячої води (з урахуванням застосованої позовної давності), у розмірі 30960,69

Також позивач просив суд стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати, у зв`язку із несплатою коштів за отримані послуги.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що до суми основної заборгованості зі сплати коштів за централізоване опалення судом застосовується позовна давність, аналогічна формула щодо позовної давності застосовується судом і до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачам на підставі статті 625 ЦК України.

Отже, за підрахунком суду (враховуючи позовну давність, яка застосовується судом до вимоги про стягнення боргу за постачання гарячої води) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3% річних 1023,78 грн та інфляційні втрати - 2448,88 грн.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах (як опікун) ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 71 943,32 грн, інфляційну складову боргу - 9762,80 грн та 3% річних - 3099,98 грн, що в загальному розмірі складає 84 806,10 грн, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів сплачений позивачем судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, який складає 2681,58 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 83, 84, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє опікун - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах (як опікун) ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 71 943,32 грн, 3% річних від суми боргу у розмірі 3099,98 грн та інфляційних втрат у розмірі 9762,80 грн, а всього - 84806,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 893, 86 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах (як опікун) ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 1787,72 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» , місцезнаходження: місто Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2024 року

Суддя К.В. Шаповалова