УХВАЛА

16 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 334/2000/21

провадження № 61-3584ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного сумісного майна,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного сумісного майна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2024 року, позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2015 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано автомобіль марки RENAULT SANDERO, легковий, колір синій, ГРЗ НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2016 року випуску, двигун № НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , та грошовий вклад, відкритий на ім`я ОСОБА_4 09 квітня 2019 року в АТ КБ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD701, спільно набутим майном, набутим в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного майна, а саме, на 1/2 частку автомобіля марки RENAULT SANDERO, легковий, колір синій, ГРЗ НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 2016 року випуску, двигун № НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , та 1/2 частку грошового вкладу, відкритого на ім`я ОСОБА_4 09 квітня 2019 року в АТ КБ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD701.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

06 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2024 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 березня 2024 року заявником надіслано до суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник вказує, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним отримано засобами поштового зв'язку лише 06 лютого 2024 року. На підтвердження наведеного надає копію поштового конверта суду апеляційної інстанції, яким надсилалась оскаржувана постанова. Згідно з інформацією щодо відстеження пересилання поштових відправлень АТ «Укрпошта» відправлення з трек-номером 070, надіслане Запорізьким апеляційним судом на адресу заявника, було вручено останньому 06 лютого 2024 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм прав без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року в справі № 588/350/15-ц, від 27 лютого 2019 року в справі № 522/25049/16-ц, від 25 листопада 2019 року в справі № 172/352/15-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року в справі № 490/4949/17, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 01 вересня 2021 року в справі № 755/16466/19, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2023 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати з Ленінського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 334/2000/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Єдемська-Фастовець Ольга Олександрівна, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного сумісного майна.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко