Справа № 206/6259/23
Провадження № 2-ві/206/2/24
УХВАЛА

16 квітня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Сухорукова А.О., за участю секретаря судового засідання Ляшко Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінської А.В. від розгляду цивільної справи №206/6259/23 за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 у провадження судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О. надійшла заява ОСОБА_1 від 11.04.2024 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінської А.В., яка здійснює розгляд цивільної справи № 206/6259/23 (провадження № 2/206/420/24) за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович про витребування майна.

Заява про відвід судді мотивована тим, що заявник не володіє достатніми знаннями у галузі юриспруденції і законодавства під час судового засідання 27 березня 2024 року за участю головуючої судді Плінської Алли Володимирівни для реалізації свого конституційного права на вільний вибір захисника своїх прав, подав заяву про залучення захисника. У даній заяві він просив залучити в якості захисника прав свого представника за довіреністю громадянку ОСОБА_3 . Однак суддя Плінська Алла Володимирівна відмовила у задоволенні заяви, на думку заявника, не дотримуючись основних засад судочинства, які є основоположними, фундаментальними складовими положень Конституції України, рішень Конституційного Суду, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики та інших нормативно-правових актів. Про недопущення обраної ОСОБА_1 захисниці суддею Плінською Аллою Володимирівною була видана ухвала. Заявник зазначає, що поведінка судді залишила сумніви щодо її неупередженості, фаховості та компетентності, оскільки у своїй ухвалі суддя бере до уваги лише те, що зазначила представник Лівобережної прокуратури міста Дніпра, водночас повністю ігноруючи наведені у заяві ОСОБА_1 норми права; здійснює тиск на нього, як відповідача, фактично змушуючи шукати собі іншого захисника замість того, кого він вже обрав для захисту під час судового процесу. Отже, заявник висловлює недовіру і заявляє відвід судді Плінській А.В. від розгляду справи №206/6259/23.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2024 у складі судді Плінської А.В. заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано її для визначення іншого судді, який буде вирішувати питання про відвід, в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява ОСОБА_1 про відвід судді Плінської А.В. була розподілена судді Сухорукову А.О.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України, передбачено, що за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Сторони до суду не з`явились. Про розгляд заяви повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою.

Від заявника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 16.04.2024 року надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності сторін. Вимоги, зазначені в заяві підтримав, просив їх задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінської А.В. на предмет відповідності її обставинам, зазначеним у заяві, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді віизначені ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Так, передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, як вбачається з вищезазначеної заяви про відвід, обставинами, які викликають у відповідача ОСОБА_1 . сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді Плінської А.В. є незгода з рішенням, а саме з ухвалою суду про відмову у залученні в якості представника ОСОБА_4 у цивільній справі № 206/6259/23.

З приводу цього слід зауважити, що частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, незгода заявника з ухвалою судді ОСОБА_5 щодо відмови у задоволенні клопотання, не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак, вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Суд звертає увагу, що ст. ст. 76 та 81 ЦПК України передбачено, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Між тим, заявлений відповідачем відвід судді фактично ґрунтується на незгоді з процесуальним рішенням судді у цій справі. Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді відповідачем в заяві про відвід судді не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявність підстав для відводу судді Плінській А.В. у справі не встановлено, а відтак, в задоволенні заяви про відвід судді має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 187, 197, 222, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінської А.В. від розгляду цивільної справи №206/6259/23 за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович про витребування майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Сухоруков