Дата документу 09.04.2024Справа № 554/3225/24
Провадження № 2/554/3659/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Рябченко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з первісним позовом до відповідача, ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позову вказує, що вона проживає постійно окремо від відповідача, має посвідку на проживання в Німеччині, з початку введення в країні військового стану мешкала в Німеччині за адресою: АДРЕСА_1 та має намір залишатися для постійного проживання в Німеччині.

Сторони фактично припинили шлюбні відносини, так як мають несумісні характери та погляди, відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного.

Позивач має намір створити нову родину, фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, примирення між подружжям не можливе, тому остання прохала розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 29.03.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано до суду зустрічний позов про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого посилався на те, що у сторін від шлюбу є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в даний час мешкає з позивачем та він самостійно його утримує і виховує. Мати малолітнього сина ОСОБА_5 разом з ними не проживає.

ОСОБА_1 має посвідку на проживання в Німеччині, з початку введення в країні військового стану, фактично мешкає в Німеччині та збирається залишаться за кордом для постійного проживання.

Малолітній ОСОБА_5 не бажає проживати з матір`ю та не бажає переїжджати для постійного проживання в Німеччину.

Даний факт на думку позивача за зустрічним позовом свідчить про небажання матері займатися вихованням дитини, її розвитком та матеріальним утриманням, повне ігнорування інтересів сина, що є головним батьківським обов`язком.

Малолітній ОСОБА_4 звик до певного місця проживання разом з батьком, школи, яка знаходиться поруч з місцем проживання, обстановку та режиму дня.

Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина.

Для всебічного та максимального захисту прав та інтересів неповнолітнього сина позивач за зустрічним позовом вважає за необхідне визначити місце проживання сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 для самостійного утримання і виховання дитини за місцем його постійного проживання, що дозволить йому як батьку повністю забезпечити захист та реалізацію передбачених законом прав малолітнього сина, що до утримання, виховання, навчання, розвитку особистості, відпочинку, пересування, лікування та оздоровлення.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини - прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги первісного позову та просии суд розірвати укладений між сторонами шлюб, щодо задоволення зустрічного позову не заперечували.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судовому засіданні не заперечував проти задоволення первісного позову про розірвання шлюбу та просив суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову про розірвання шлюбу та про задоволення зустрічного про визначення місця проживання дитини з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.12.2011 року, який був зареєстрований Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 350.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.2011 року

Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають, проживають окремо.

Спір про майно відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати.

Даючи законну оцінку доказам зустрічного позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Положеннями частин 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Судом встановлено, що з квітня 2022 року малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечується позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 .

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 проживає окремо від позивача, має посвідку на проживання в Німеччині, з початку введення в країні військового стану мешкала в Німеччині за адресою: АДРЕСА_1 та має намір залишатися для постійного проживання в Німеччині.

Однією сім`єю сторони не проживають з квітня 2022 року.

ОСОБА_3 на даний час працевлаштований, має стабільний дохід, тому він має змогу піклуватися про дитину, створити їй всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_4 має особисту прихильність до батька та не заперечує щодо проживання з ним.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Судом встановлено факт, що ОСОБА_3 самостійно утримує та виховує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з батьком, згоду матері на проживання дитини з батьком, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_3 для самостійного утримання і виховання дитини.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову про залишення місця проживання дитини з батьком, що відповідатиме найкращим інтересами дитини і сторін.

На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, 161, СК України та керуючись ст.ст. 12, 81, 140, 141, 229, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09.12.2011 року, зареєстрований Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 350, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 »), - розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 для самостійного утримання і виховання дитини за місцем його постійного проживання.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 19.04.2024 року.

Суддя Н.В.Тімошенко