Справа № 463/5133/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д. І.
Провадження № 22-ц/811/3582/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова Д.І. від 13 листопад 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про скасування наказу №148 від 10.03.2023 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз», стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопад 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про скасування наказу №148 від 10.03.2023 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз», про стягнення невиплаченої при звільненні заробітньої плати у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що судове рішення є необґрунтоване, незаконне та таке, що ухвалене з грубим порушенням статті 9 КЗпП України, інших норм матеріального та процесуального права, враховуючи наступне. Зазначає, що судом не було досліджено те, що Угода про розірвання трудового договору, де зазначено, що виплата залишку премії відбудеться після закінчення воєнного стану і яка оскаржується Апелянтом має назву «Додаток 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» затвердженої наказом від 10.03.2023 №148» та, відповідно, є частиною цього наказу. Тому позовна вимога, де зазначено «скасувати наказ від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору» - визначена вірно та відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів апелянта. Разом з тим, Відповідачем жодним чином не доведено, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дій інших обставин непереборної сили. Як наслідок, посилання Відповідача на те, що строк виплати заробітної плати настане після закінчення воєнного стану є нічим як використанням воєнного стану з метою отримання бажаного результату, а саме невиплати залишку річної премії за 2021 рік, а сама Угода про розірвання трудового договору якою це передбачено підлягає скасуванню, оскільки її положення суперечать чинному законодавству.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що позиції сторін були викладені у відповідних апеляційній скарзі, відзиві та письмових поясненнях по суті справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника у іншій справі в Томашпільському районному суді Вінницької області та клопотання представника АТ «Укртрансгаз» про відкладення судового засідання, оскільки уповноважений представник АТ «Укртрансгаз» об 11 год. 16.04.2024 року не може прийняти участь в судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, оскільки прийматиме участь у судових справах в Північному апеляційному господарському суді, колегія суддів вважала не обґрунтованими та відхилила, оскільки розгляд даної справи призначався заздалегідь. Окрім цього, АТ «Укртрансгаз» взмозі було забезпечити, з врахуванням тривалого часу до судового засідання, участь іншого свого представника для участі у даному судовому засіданні. Окрім цього, представники сторін могли взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, подавши заздалегідь клопотання з цього приводу. Також, представниками сторін не наведено жодних доводів пріоритетності інших справ, у яких вони братимуть участь по відношенню до даної.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заяви про уточнення позовних вимог, заперечення проти заяви про уточнення позовних вимог, відповідь на заперечення, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.15,16 ЦК України, 21, 22, 36, 97, 116, КЗпП України, 1, 2 Закону України «Про оплату праці»,2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК Українивідмовляючи у задоволенні позовувиходив з того, що позивач з перебував у трудових відносинах з відповідачем, де обіймав посаду начальника проектно-кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва. Наказом відповідача № 148 від 10.03.2023 року затверджено Програму припинення трудових відносин з працівниками відповідача із встановлення строку її дії по 31.03.2023 року. За даною Програмою у разі звільнення працівника за угодою сторін виплата всіх сум, що належить йому від товариства, здійснюється в день звільнення, за винятком залишку річної премії за 2021 рік, виплата якої здійснюється не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні. 28.03.2023 між роботодавцем відповідачем та працівником позивачем укладено угоду про розірвання трудового договору на наступних умовах: трудовий договір з працівником припиняється за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України 31.03.2023 року; роботодавець зобов`язується: 31.03.2023 виплатити працівнику заробітну плату, нараховану на дату звільнення, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу в розмірі чотирьох посадових окладів; не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні виплатити працівнику залишок річної премії за 2021 рік. Наказом відповідача від 28.03.2023 року за № 215-к звільнено позивача 30.03.2023 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі та визнаються сторонами. Суд виходив з того, що наявні у справі відповіді органів Міністерства соціальної політики України (Мінсоцполітики), Державної служби України з питань праці та Міністерства економіки (Мінекономіки) з покликанням на можливі майбутні перевірки за зверненнями про порушення трудового законодавства не є належними доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України, адже не спростовують та не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даній справі. Інші докази у матеріалах справи відсутні. Оскільки підстав для стягнення залишку для річної премії не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як похідної вимоги.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У червні 2023 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- скасувати наказ від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_2 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 2 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору;

- стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_2 невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік у розмірі 47771 грн.

- стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 30.03.2023 ОСОБА_2 наказом т.в.о. Генерального директора Володимира Рудко «Про звільнення» був звільнений з роботи на посаді начальника проектно-кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (угоди про розірвання). Разом з цим, напередодні 20.03.2023 колектив Проектно-кошторисного Департаменту забезпечення виробництва АТ «Укртрансгаз», та позивач в тому числі, отримали на електронні пошти проект Угоди про розірвання трудового договору (додаток 2 до програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз», яка затверджена наказом від 10.03.2023 року № 148). Окрім цього, зазначає, що позивачем було прийнято рішення про звільнення за угодою сторін. Одночасно з цим після прийняття рішення про звільнення за угодою сторін стало відомо, що частина невиплаченої премії за 2021 рік буде виплачена не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні. У зв`язку з тим, що розміри невиплачених премій були незначними (близько 10000 грн.), 21.03.2023 та 28.03.2023 (повторно, через відсутність відповіді) працівники АТ «Укртрансгаз» звернулись до Голови правління НАК «Нафтогаз України» з проханням вжити заходів та усунути порушення передбачене пунктом 3б проекту Угоди про розірвання трудового договору і зобов`язати відповідача здійснити належну виплату залишку премії за 2021 рік у встановленому порядку згідно КЗпП України та колективного договору АТ «Укртрансгаз». Однак, станом на момент подання позовної заяви АТ «Укртрансгаз» все ще не було проведено з позивачем повного розрахунку при звільненні в частині виплати залишку премії за 2021 рік.

За ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

В силу вимог ч.1 ст.9 КЗпП України, умови трудових договорів, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсним. Як наслідок, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю є недійсними для сторін трудового договору в силу Закону.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про оплату праці», суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через банки/небанківських надавачів платіжних послуг, які отримали право на відкриття і ведення обслуговування рахунків відповідно до Закону України "Про платіжні послуги", поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про оплату праці», при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, де обіймав посаду начальника проектно-кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва.

Наказом АТ «Укртрансгаз» № 148 від 10.03.2023 року затверджено Програму припинення трудових відносин з працівниками відповідача із встановлення строку її дії по 31.03.2023 року.

За даною Програмою у разі звільнення працівника за угодою сторін виплата всіх сум, що належить йому від товариства, здійснюється в день звільнення, за винятком залишку річної премії за 2021 рік, виплата якої здійснюється не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні.

28.03.2023 між роботодавцем та позивачем укладено угоду про розірвання трудового договору на наступних умовах: трудовий договір з працівником припиняється за угодою сторін згідно з п. 1ст. 36 КЗпП України31.03.2023 року; роботодавець зобов`язується: 31.03.2023 виплатити працівнику заробітну плату, нараховану на дату звільнення, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу в розмірі чотирьох посадових окладів; не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні виплатити працівнику залишок річної премії за 2021 рік.

Листами від 21.03.2023 року та від 28.03.2023 року позивач разом з іншими працівниками звертались до Голови правління НАК «Нафтогаз» з проханням вжити заходів та усунути порушення передбачені п. 3ю проекту Угоди про розірвання трудового договору і зобов`язати відповідача здійснити належну виплату залишку премії за 2021 рік у встановленому порядку згідно КЗпП України та колективного договору АТ «Укртрансгаз».

Наказом відповідача від 28.03.2023 року за № 215-к звільнено позивача 30.03.2023 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що положення Додатку 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками АТ «Укртрансгаз» суперечать чинному законодавству, яке регулює трудові відносини та порушують трудові права позивача.

Зокрема, «Угодою про розірвання трудового договору» протиправно передбачено, що строк виплати невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік настане після закінчення воєнного стану, що суперечить ст.116 КЗпП України, яка визначає строки розрахунку при звільненні, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Зважаючи на вказане, наказ від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_2 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору є незаконним оскільки суперечить вимогам Конституції України, нормам трудового законодавства (зокрема, КЗпП України), що стосуються мінімальних гарантій для працівників при реалізації їх трудових прав, а саме відстрочує на невизначений час виплату належних позивачу при звільненні сум, які згідно ст. 116 КЗпП України позиванні бути виплачені в день звільнення та відповідно підлягає скасуванню.

До структури заробітної плати включено: основну заробітну плату - винагороду за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату - винагороду за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (стаття 2 Закону України «Про оплату праці»).

Аналогічна структура заробітної плати визначена в розділі 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженим наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5.

Отже, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (додаткова заробітна плата), а також премії за спеціальними системами і положеннями (інші заохочувальні та компенсаційні виплати) входять до структури заробітної плати (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 757/1997/20-ц).

Зважаючи на те, що належна позивачу премія, яка є частиною його заробітної плати не була виплачена у день звільнення та до звільнення йому була виплачено лише 50 % належної премії, а саме 30% у жовтні 2022 року 28663 грн. та 20 % у грудні 2022 року - 19108, тому з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута невиплачена при звільненні заробітна плата у вигляді невиплаченого залишку премії за 2021 рік та відповідно до ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені, але не більше як за 6 місяців.

Так, заробітна плата позивача за останні повні відпрацьовані місяці (січень та лютий 2023 року) (довідка відповідача а.с.125) 50345,49 грн./фактична кількість відпрацьованих робочих днів у цей період (27) = середньо денна заробітна плата 1864,65 грн. Х на кількість робочих днів з 30.03.2023 року по 30.09.2023 року (125 днів шість місяців з дня звільнення) = 233081,25 грн. без врахування податків та інших обов`язкових платежів, які слід відрахувати та сплатити під час виконання рішення суду.

Враховуючи вказане, позовна заява підлягала до задоволення та безпідставно не була задоволена судом першої інстанції.

Враховуючи вказане, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід скасувати наказ Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_2 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору; стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік у розмірі 47771 грн.; стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 233081,25 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопад 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про скасування наказу №148 від 10.03.2023 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз», стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Скасувати наказ Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_2 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік у розмірі 47771 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 233081,25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра