Провадження № 2-др/537/10/24
Справа № 537/5494/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Дядечка І.І., за участі секретаря судового засідання Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселення,
Позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника адвоката Ульянова Р.А., звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким виселити ОСОБА_2 з домоволодіння по АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення; стягнути з ОСОБА_2 15 000 грн моральної шкоди; покласти на відповідача всі судові витрати.
Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.03.2024 у справі № 537/5494/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселення задоволено частково.
02.04.2024 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Ульяновим Р.А. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В заяві представник позивача просить стягнути із відповідача 60 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.
Представник позивача адвокат Ульянов Р.А. в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити та розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи до закінчення судових дебатів представник відповідача, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, зробив заяву щодо подання доказів про розмір понесених витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Також встановлено, що в силу положень ч.8 ст.141 ЦПК України представником відповідача своєчасно подано відповідну заяву та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2023 року між адвокатом Ульновим Р.А., адвокатом Ульяновою Ю.А. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №2.
Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар (ч.1 ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 30 ЗУ«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Як вбачається з умов договору про надання правової допомоги №2, укладеного 27 серпня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Ульяновим Р.А. сторони погодили, що ціна послуг Представника за надання правничої допомоги, що визначена в п. 1 цього договору встановлюється в розмірі 60 000 грн.
Відповідно до ч.1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, при поданні позову до суду складено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогою, який склав 60 000 грн.
Тобто позивачем при подачі позову до суду дотримано вимоги ч.1 ст. 134 ЦПК України.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України ).
У розумінні положень ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги №2 від 27.08.2023; акт про надані послуги додоговір про надання правової допомоги №2 від 27.08.2023 від 28.03.2024; квитанцію №1130572 від 01.04.2024.
Згідно акта про надані послуги від 28.03.2024 вбачається, що представник передав, а клієнт прийняв наступні послуги на виконання договору №3 про надання правничої допомоги від 27.08.2023: збір інформації та доказів, які необхідні для звернення до суду 6 год.; складання позовної заяви до суду 2 год.; виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 2,5 год.; участь в судовому засіданні 15.02.2024, 29.02.2024 та 08.03.2024 1,5 год.
Надання правничої допомоги, а саме збір інформації та доказів, які необхідні для звернення до суду, складання позовної заяви, виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023 та представництво позивача у судових засіданнях, які відбулися 15.02.2024, 29.02.2024 та 08.03.2024 підтверджується матеріалами справи, а саме позовною заявою, заявою про усунення недоліків від 22.12.2023, протоколом судового засідання №2484310 від 15.02.2024, протоколом судового засідання №2549114 від 29.02.2024 та протоколом судового засідання №2581383.
За викладених обставин, на підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що представником позивача підтверджено факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 60 000 грн.
При визначенні розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд враховує, що відповідач із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу не звернулася.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселеннязадоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 20 000 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселенняє законною, обґрунтованою та такою, що підлягає часткову задоволенню.
Керуючись ст. ст.2, 81, 134, 137, 141, 237, 259, 263-265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп. (двадцять тисяч грн 00 коп.).
В іншій частині заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про виселення - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 15.04.2024.
Суддя І.І. Дядечко