Провадження № 2/466/661/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про захист прав споживачів,-

у с т а н о в и в:

14 листопада 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про захист прав споживачів, у якій просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитні договори № 4581961 від 12.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021 в частині нарахування пені, штрафу та відсотків; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанії «Кредит Капітал» на підставі договорів факторингу № 69-MЛ від 27.05.2021 та №70-MЛ/T від 07.06.2021 списати незаконно нараховані пеню, штрафи та відсотки за Кредитним договором № 4581961 від 12.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021 (а. с. 1-4, 25-28).

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного у позовній заяві, між нею, ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» укладено Кредитний договір № 4581961 від 12.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021, відповідно до якого нею отримано споживчий кредит.

Щодо Кредитного договору № 4581961 від 12.02.2021 вказала, що 27.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено Договір факторингу № 69-МЛ, на підставі якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги за Кредитним договором № 4581961 від 12.02.2021 до неї, ОСОБА_1 .

Щодо Кредитного договору № 103862368 від 18.02.2021 вказала, що 07.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено Договір факторингу № 70-МЛ/Т, на підставі якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги за Кредитним договором № 103862368 від 18.02.2021 року до неї, ОСОБА_1 .

Вважає укладений Договір № 103862368 від 18.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021 недійсним в частині нарахування штрафу та пені, з огляду на наступне.

12.02.2021 та 18.02.2021 між нею та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договори про надання їй кредитних коштів.

Належним кредитором згідно Договорів факторингу №69-MJI від 27.05.2021 та №70-МЛ/Т від 07.06.2021 виступає ТОВ «ФК «Кредит капітал». Тому всі вимоги щодо кредитних договорів № 4581961 від 12.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021 пред`являються до ТОВ «ФК «Кредит капітал», як до належного кредитора.

На її думку, при укладенні вищевказаних кредитних договорів були порушені її права як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних» зокрема їй, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», отже відсутнє будь-яке письмове твердження про його ознайомлення з усіма умовами кредитного договору. Також, в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та всіма ризиками. Таким чином, кредитор не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Відповідачем також був порушений п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», який полягає в тому, що позивач вважає несправедливими умови кредитного договору, зокрема згідно додатку до Кредитного Договору зазначена реальна річна процентна ставка за кредитом від суми кредиту. Поряд з цим, згідно Договором, при порушенні Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі у разі прострочення встановленого у цьому Договорі строку повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, Позичальник на вимогу кредитодавця сплачує на його користь пеню у розмірі 3.0% (три цілих нуль десятих процентів) від простроченої в оплаті суми за кожен день такого прострочення, тобто сума компенсації становить майже 100%, що відповідно до ч. 5 п. З ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є, на її думку, несправедливою умовою, та є всі підстави для визнання п.4.3 Кредитного договору недійсним.

Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», а з моменту передачі прав вимоги і до ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» про здійснення реструктуризації заборгованості за Кредитним договором, так як вона є військовослужбовцем та, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме відповідно до ч. 15 ст. 14 даного закону, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усім форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» було незаконно нараховано проценти за кредитним договором, всупереч вимогам чинного законодавства, а тому просить позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтування заперечень відповідача.

19 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» Груба Х. Б. позовні вимоги заперечила в повному обсязі, вважає такі безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а. с. 59-62).

У відзиві зазначає, що кредитні договори № 103862368 від 18.02.2021 № 4581961 від 12.02.2021 укладені з дотриманням всіх умов правомірності договору, передбачених законодавством.

Зокрема, у розділі 5 кредитних договорів зазначено наступне.

- Позичальник підтверджує, що до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»;

- До укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;

- Умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану;

- До укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»;

- Інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання;

- Надав згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за Договором та інші цілі визначені Правилами та формою згоди;

- Надав згоду на те, що Товариство має право звертатись за інформацією про фінансовий стан Позичальника та причини невиконання зобов`язань за договором до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками та підтверджує отримання згоди таких осіб на комунікацію з Товариством;

- Надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Товариством та в інших випадках на розсуд Товариства, на підставі цього Договору Товариство має право передати персональні дані та іншу інформацію про Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись: Бюро кредитних історій, фінансовим установам, факторинговим компаніям, суду, правоохоронним органам, адвокатам, нотаріусам, колекторським компаніям, включаючи транскордонну передачу резидентам інших країн) для захисту своїх законних прав та/або реалізації інтересів, стягнення Заборгованості за Договором;

- Для розпорядження правами вимоги за цим Договором (відступлення, застава, продаж, тощо) Товариству не потрібно чекати на порушення умов цього Договору Позичальником та не потрібно будь-яке погодження Позичальника;

- Повідомлений про включення його персональних даних до бази персональних даних, володільцем якої є Товариство, мету збору персональних даних, а також про права Позичальника - суб`єкта персональних даних, визначені ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»;

- Надав згоду на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через будь-яке бюро кредитних історій включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій з якими співпрацює Кредитодавець, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", у тому числі відомостей, що складають його кредитну історію, отримання кредитних звітів та для формування кредитної історії та інші цілі, що відповідають закону.

Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, необхідна інформація для укладення кредитного договору знаходилась у вільному доступі на сайті Позикодавця - https://miloan.ua/, в Особистому кабінеті Позичальника, а також безпосередньо - у кредитному договорі.

Таким чином, позивачу надавалась інформація щодо умов договорів, з якою він ознайомився та підтвердив факт ознайомлення, підписавши кредитні договори за допомогою одноразового ідентифікатора.

Крім того, представник відповідача зазначила, що п. 1.5. кредитного договору № 4581961 від 12.02.2021 передбачає загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2271.20 грн. в грошовому виразі та 406.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 9071,20 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним, та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Згідно з п. п. 1.5.1, 1.5.2, Комісія за надання кредиту 476,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1795,20 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до 1.6., 1.7., Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

Також представник відповідача зазначила, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання кредиту. Споживач перед укладенням договору має можливість самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Позивач погодився з п.6.3 Кредитного договору: «Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору, про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього Договору.

Згідно з довідки, долученою позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 з 03 травня 2017 року, тоді як кредитні договори № 103862368 від 18.02.2021 № 4581961 від 12.02.2021 укладені у 2021 році. Тому, представник відповідача вважає, що ознайомившись з умовами кредитного договору, позивач підтвердила неналежність до військової служби, хоч з 2017 року проходила військову службу.

З огляду на викладене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

26 березня 2024 року на електронну адресу суду позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, аналогічний викладеній позовній заяві (а. с. 69-73, 78-80).

05 квітня 2024 року на адресу суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» Грубої Х. Б. на відповідь на відзив, аналогічні викладеному відзиві на позовну заяву (а. с. 86-88).

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а. с. 22).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а. с. 31).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 83).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 29.03.2024 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

У судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» Груба Х. Б. не з`явилася, 10.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника, у якому також просила ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Такі умови встановлені ст. ст. 1048-1052, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинено письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразок відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно із ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» укладено Кредитні договори № 4581961 від 12.02.2021 та № 103862368 від 18.02.2021, відповідно до яких позивачем отримано споживчі кредити, що стверджується відповіддю на заяву позивача ОСОБА_1 , згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» підтверджено, що у зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору № 4581961 від 12.02.2021 в частині погашення заборгованості, Товариство, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, 27.05.2021 відступило право вимоги на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит Капітал», згідно Договору відступлення прав вимог № 69-МЛ (а. с. 13).

Згідно з відповіді на заяву позивача ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» вказало, що 18.02.2021 між Товариством та позичальником укладено кредитний договір № 103862368, на підставі якого Товариством надано кредит шляхом безготівкового переказу коштів на емітовану банківську карту позичальника в розмірі 9000,00 грн. У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитних договорів в частині погашення заборгованості, Товариство, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, 07.06.2021 відступило право вимоги за Кредитним договором на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит Капітал», згідно Договору відступлення прав вимог № 70-МЛ (а. с. 14, 15).

Суду не спростовано, що позивачем отримано кредитні кошти, які останньою за умовами Кредитних договорів не повернуто.

Положеннями ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо тверджень позивача, що їй не надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, суд зазначає наступне.

Згідно відзиву, наданого відповідачем, та який не спростовується доводами позивача, кредитні договори № 103862368 від 18.02.2021 № 4581961 від 12.02.2021 укладені з дотриманням всіх умов правомірності договору, передбачених законодавством.

Так, згідно розділу 5 кредитних договорів зазначено:

- Позичальник підтверджує, що до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією передбаченою ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»;

- До укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;

- Умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану;

- До укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»;

- Інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання;

- Надав згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за Договором та інші цілі визначені Правилами та формою згоди;

- Надав згоду на те, що Товариство має право звертатись за інформацією про фінансовий стан Позичальника та причини невиконання зобов`язань за договором до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками та підтверджує отримання згоди таких осіб на комунікацію з Товариством;

- Надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Товариством та в інших випадках на розсуд Товариства, на підставі цього Договору Товариство має право передати персональні дані та іншу інформацію про Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись: Бюро кредитних історій, фінансовим установам, факторинговим компаніям, суду, правоохоронним органам, адвокатам, нотаріусам, колекторським компаніям, включаючи транскордонну передачу резидентам інших країн) для захисту своїх законних прав та/або реалізації інтересів, стягнення Заборгованості за Договором;

- Для розпорядження правами вимоги за цим Договором (відступлення, застава, продаж, тощо) Товариству не потрібно чекати на порушення умов цього Договору Позичальником та не потрібно будь-яке погодження Позичальника;

- Повідомлений про включення його персональних даних до бази персональних даних, володільцем якої є Товариство, мету збору персональних даних, а також про права Позичальника - суб`єкта персональних даних, визначені ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»;

- Надав згоду на доступ до інформації, що складає його кредитну історію, та на збір, зберігання, використання та поширення через будь-яке бюро кредитних історій включене до Єдиного реєстру бюро кредитних історій з якими співпрацює Кредитодавець, інформації щодо нього та цього кредиту, визначеної Законом України "Про організацію формування та обігу кредитних історій", у тому числі відомостей, що складають його кредитну історію, отримання кредитних звітів та для формування кредитної історії та інші цілі, що відповідають закону.

Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього Договору (індивідуальної частини), Правил та іншої інформації розміщеної на сайті Товариства, зокрема в розділах «Документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, необхідна інформація для укладення кредитного договору знаходилась у вільному доступі на сайті Позикодавця - https://miloan.ua/, в Особистому кабінеті Позичальника, а також безпосередньо - у кредитному договорі.

Отже, судом встановлено, що позивачу надавалась інформація щодо умов договорів, з якою вона ознайомилася та підтвердила факт ознайомлення, підписавши кредитні договори за допомогою одноразового ідентифікатора.

Крім того, як встановлено з автоматизованої системи Шевченківського районного суду м. Львова, позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із позовними заявами про захист прав споживачів, в яких просила, крім того, визнати недійсним договір № 4581961 від 12.02.2021, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» в частині нарахування штрафу та пені, зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» сплатити незаконно нараховані штрафи та пені за даним кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2024 року по справі № 466/10520/21 в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів відмовлено. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua).

Таким чином суд констатує, що при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе.

Відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 Кредитного договору (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотриманого вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, твердження позивача ОСОБА_1 про недотримання порядку укладення електронного договору не відповідають дійсності.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо незаконності умов кредитного договору та посилання на порушення відповідачем вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Суд зазначає, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до неї, оскільки при підписанні даного договору остання ознайомилася та погодилася з його умовами, а тому, враховуючи умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в такому несправедливих умов, а всі твердження позивача з цього приводу судом розцінюються як спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема Цивільного кодексу (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (ст. 1055 Цивільного кодексу України); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що договір укладений в письмовій формі, підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 16 січня 2013 року № 6-161цс12, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Так, за ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що вказані спірні договори укладені під впливом введення її в оману, як і не доведено умислу відповідача щодо вчинення дій по введенню позивача в оману.

Щодо отримання коштів позивачем ОСОБА_1 суд зазначає, що таке позивачем визнається та не заперечується.

Що стосується доводів щодо не відповідності угоди вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» через несправедливі умови, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Твердження позивача про те, що кредитні договори за своїм змістом не відповідають вимогам закону, так як в них не зазначено розпису загальної вартості кредиту, не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та досліджених судом доказах, оскільки сукупна вартість кредиту, в процентному та грошовому виразі, вказана у договорі, який був підписаний позивачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Позичальник прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Доводи позивача про те, що умови кредитних договорів є несправедливими, так як річна ставка за користування кредитом та штрафні санкції за порушення строків є непомірно високими, суд відхиляє, оскільки місячна відсоткова ставка за користування кредитними коштами була їй відома в момент укладення договору.

Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитних договорів, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що строк користування кредитними коштами за умовами договору порушує справедливий баланс прав та обов`язків сторін цього договору, є несправедливим чи незрозумілим для позивача, або негативно вплинули на її свідомий вибір при укладенні договору.

Отже, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства.

Щодо непомірно високої пені та штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 2 ч. 21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Однак, позивачем не надано конкретного розрахунку нарахованої пені, відсотків і штрафних санкцій та обґрунтування їх завищення та невідповідність наведеній нормі Закону України «Про споживче кредитування». Також суд зазначає, що позивач може в судовому порядку оскаржити нараховану суму штрафних санкцій або оспорити її під час розгляду справи про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором (у разі подання такого позову стягувачем).

За таких обставин, вимоги позивача про визнання кредитних договорів недійсними в частині нарахування пені, штрафу та відсотків не знайшли свого підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Також суд зазначає, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то судовий збір відповідно компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про захист прав споживачів відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», , юридична адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя П. Т. Едер