Справа № 459/2893/23 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/220/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 459/2893/23

Провадження № 22ц/811/220/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м.Червонограді 18 грудня 2023 року у складі судді Грабовського В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Львіввугівлля» про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

1 вересня 2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Львіввугівлля», у якому просить стягнути з відповідача на його користь 268 400 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позову посилається на те, що з 26 квітня 2010 року по 12 вересня 2013 року перебував у трудових відносинах з ДП «Львіввугілля» та працював у Відокремленому структурному підрозділі шахта «Степова». Під час виконання трудових обов?язків на підприємстві з ним (позивачем) 22 січня 2013 року стався нещасний випадок та спричинено тілесні ушкодження у виді важкої поєднаної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритої травма грудної клітини, перелому XI-XII ребер зліва, забою лівої легені; закритої травми живота; внутрішньотазової та заочеревинної гематоми; забою поперекового відділу хребта; забою нирок; забою правої гомілки; травматичного шоку II ст.; післятравматичного радикулоневриту зліва. Зазначає, що за результатами проведеного розслідування було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов?язаний з виробництвом. Внаслідок нещасного випадку він (позивач) 12 вересня 2013 року вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 55% по трудовому каліцтву, встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність у медикаментозному забезпеченні, санаторно-курортному лікуванні. Вказує, що 25 вересня 2020 року він (заявник) повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 50% по трудовому каліцтву, встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в лікуванні в лікувально-профілактичному закладі, медикаментозному забезпеченні, санаторно-курортному лікуванні. Зазначає, що внаслідок отримання травми під час виконання трудових обов`язків, йому було завдано моральної шкоди, що полягає у великому і тривалому фізичному болю. З моменту травмування і до цього часу його турбують постійні больові відчуття в грудному та поперековому відділах хребта, відчуває порушення функції ходи та постійний головний біль, іноді запаморочення. Стверджує, що ушкодження здоров?я стало причиною необхідності залучення немалих зусиль для організації його життя, він не має можливості повноцінно працювати та набувати професійного розвитку, виконувати роботи по господарству. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується його сон, що призводить до постійного відчуття втоми, перебування в напруженому стані. Вказує, що наслідки травми призводять до постійної необхідності проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів. Просить позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Львіввугівлля» на користь ОСОБА_2 55 000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ДП «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова». Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що вини відповідача в тому, що позивач отримав втрату працездатності та інвалідність немає, так як нещасний випадок стявся у зв`язку з порушенням позивачем законодавства про охорону праці. Зазначає, що при влаштуванні на роботу позивач з умовами праці та наявністю на робочому місці небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та правами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах був ознайомлений та згідний. У зв`язку з такими умовами праці позивач отримував заробітну плату, додаткову відпустку, мав право на пенсію на пільгових умовах за віком, а також на ряд соціальних послуг та виплат. Стверджує, що у п. 6 висновку комісії складений акт про те, що гірник очисного забою дільниці з видобування вугілля № 2 ОСОБА_2 , який не дбав про особисту безпеку, під час пересування по гірничій виробці з вантажем, чим порушив: п.п.1.8.1. 1.8.9. «Інструкції з охорони праці для гірника очисного вибою», п.п. 9.40.2. 9.40.7 «Системи управління виробництвом і охороною праці у вугільній промисловості України». Вказує, що в цьому акті не встановлено вини підприємства в тому, що ОСОБА_2 отримав виробничу травму та інвалідність 3-ї групи, так як зі сторони власника не було порушення трудових умов праці, які б спричинили професійне захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 26 квітня 2010 року по 12 вересня 2013 року працював на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» на підземних роботах, що підтверджується трудовою книжкою Серії НОМЕР_1 .

З акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 5 лютого 2013 року, вбачається, що 22 січня 2023 року під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_2 на ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», стався нещасний випадок, а саме: падіння під час пересування, внаслідок чого позивач отримав важку поєднану травму тіла: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку; закриту травму грудної клітини, перелом XI-XII ребер зліва, забій лівої легені; закриту травму живота; закритий перелом кісток тазу з розривом симфізу, внутрішньотазову та заочеревинну гематому; забій поперекового відділу хребта; забій нирок; забій правої гомілки; травматичний шок II ст.; після травматичний радикулоневрит зліва. Причини нещасного випадку: основна - порушення технологічного процесу; супутні - невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків.

З акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 січня 2013 року о 19 год. 55 хв. на ВП «Шахта «Степова ДП «Львіввугілля» від 5 лютого 2013 року, вбачається, що потерпілим ОСОБА_2 , нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 12 вересня 2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та визначено 55% втрати професійної працездатності.

Згідно із довідкою МСЕК Серія 12ААА, №093524 від 28 грудня 2020 року позивачу встановлено третю групу інвалідності повторно, визначено 50% втрати професійної працездатності.

У зв`язку з отриманням травми під час виконання трудових обов`язків позивач змушений періодично звертатися за медичною допомогою.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ст. 173 цього Кодексу власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З гідно із ч. 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 цього Кодексу моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно із п. 4.1 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

П озивачем надано суду першої інстанції докази спричинення йому моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом першої інстанції враховано тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, неодноразове встановлення втрати професійної працездатності та інвалідності, виникнення труднощів у веденні домашнього господарства, триваючого болю, тривалого лікування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що моральна шкода в розмірі 268 400 грн. є завищеною та такою, що не відповідає тяжкості та характеру завданої шкоди.

З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 55 000 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановленні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 9 квітня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ________________Р.В. Савуляк