Справа № 127/1858/24
Провадження № 2/127/217/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» суму 3% річних в розмірі 34 713,57 грн., суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 114 609,22 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 не було виконано судовий наказ Староміського районного суду м. Вінниці від 20.07.2009 року у справі № 2-н-87-09, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 235 479,92 грн., 850 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, а всього 236 344,92 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було двічі надіслано відповідачу ОСОБА_1 на адресу реєстрації ( АДРЕСА_1 ), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін до суду подано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються про розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судовим наказом Староміського районного суду м. Вінниці від 20.07.2009 року у справі № 2-н-87-09 було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 235 479,92 грн., 850 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, а всього 236 344,92 грн. (а.с. 18).

Вказане судове рішення (судовий наказ є особливою формою судового рішення) ОСОБА_1 виконане не було, доказів протилежного відповідачем надано не було.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2013 року у справі № 127/6845/13-ц було замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-колект» у цивільній справі № 2-н-87/09 за заявою АКІБ УкрСиббанк про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (а.с. 19).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з постановою Верховного Суду від 16.05.2018 року (справа № 686/21962/ 15-ц) у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати.

Як вбачається з Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, 3 % річних, починаючи включно з 24 лютого 2022 року, та інфляційні втрати, починаючи включно з березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не підлягають стягненню з позичальника на користь позикодавця.

Як вбачається із Розрахунків (а.с.9-10), період прострочення грошового зобов`язання за рішенням суду становить з 03.04.2017 року до 23.02.2022 року для 3% річних та період квітень 2017 року лютий 2022 року для інфляційних втрат, 3% річних складають 34 713,57 грн., інфляційні втрати складають 114 609,22 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 року).

Так, загальна позовна давність тривалістю у три роки встановлюється саме ст. 257 ЦК України.

Таким чином, позов підлягає задоволенню, тобто необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 3% річних у розмірі 34 713,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 114 609,22 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 257, 625, Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 3% річних у розмірі 34 713,57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 114 609,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, офіс 94/1, )

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

СУДДЯ