Справа № 740/3076/23
Провадження № 2/740/71/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

установив:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час цивільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 . Із серпня 2018 року син постійно проживає з позивачем, у зв`язку з чим його було звільнено від сплати аліментів на утримання дитини. Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації № 216 від 08.04.2020 визначено місце проживання дитини з батьком. Позивач має власну квартиру у м. Києві, постійне місце роботи та дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, забезпечує сина всім необхідним. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2023 року визначено місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком. 05.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки на його користь аліментів.

Починаючи із серпня 2018 року відповідачка жодного разу не бачила сина, не виходить на зв`язок, не цікавиться життям та станом його здоров`я, не піклується про сина, його фізичний та духовний розвиток, тобто не виконує покладених законом на батьків обов`язків у вихованні сина. Усі питання щодо виховання ОСОБА_3 позивач вирішує самостійно. Дитина не згадує про матір, оскільки не пам`ятає її.

Посилаючись на викладене, позивач вважав, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно ОСОБА_3 не буде суперечити інтересам останнього, оскільки її поведінка свідчить про ухилення від виконання обов`язку з виховання дитини, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є підставою для позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2023 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачкою позову, призначено справу до судового розгляду на 10-00 год. 20 вересня 2023 року з викликом учасників справи, яке у подальшому неодноразово відкладалося у зв`язку з неявкою відповідачки.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року провадження у вказаній цивільній справі зупинено до розшуку відповідачки ОСОБА_2 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2024 року провадження у вказаній цивільній справі поновлено; судове засідання призначено на 29 березня 2024 року, 10-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що позивачка жодного разу за весь час не вийшла на зв`язок та не спілкується з житиною, не сплачує аліментів, на підтвердження чого надав відповідні документи.

У матеріалах справи містяться заяви представників третіх осіб про розгляд справи без їхньої участі, ухвалення рішення відповідно до законодавства.

Відповідачка у судові засідання жодного разу не з`явилася, повідомлялася судом належним чином про час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку, судових викликів не отримувала, поштові конверти повернулися до суду без вручення адресатові із зазначенням причин невручення - відсутність адресата за вказаною адресою. Крім того, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідачки до суду; відзиву на позов - не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 30 грудня 2015 року серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, його батьком є ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а. с. 12).

Згідно з розпорядженням Шевченківської РДА в місті Києві № 216 від 08.04.2020 місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 березня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком (а. с. 19 - 22).

Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 23).

Згідно з довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 428 Шевченківського району м. Києві № 15 від 16 травня 2023 року, ОСОБА_3 з 19.09.2018 по 23.03.2022 рахувався у списках здобувачів освіти ЗДО; увесь час дитиною опікувався батько ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_5 , які цікавилися життям дитини в дошкільному закладі; за весь час перебування дитини в ДНЗ його мама жодного разу в садочок не з`явилася (а. с. 38).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.08.2023 № 109-4562 щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано за доцільне позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 (а. с. 73, 74).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) ЄСПЛ наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункти 57, 58).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Розглядаючи вказану справу, суд ураховує, що будучи обізнаною про розгляд цього позову в суді, після відмови суду у визнанні позову, відповідачка жодного разу не з`явилася в судові засідання, не спростувала указаних в позові обставин, не повідомила про своє бажання брати участь у вихованні дитини, не надала суду жодних доказів на підтвердження факту її участі у вихованні дитини або наявності інтересу до дитини.

Зважаючи на вказане, можна стверджувати, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно свого малолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про самоусунення її від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини. Такий акт свідомої поведінки відповідачки розцінюється судом, як небажання виконувати свій батьківський обов`язок, що в силу вимог ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно дитини.

З огляду на вказане суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дитини, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд дійшов висновку про доведеність невиконання відповідачкою батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання, що у свою чергу є підставою для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно сина, що забезпечить захист інтересів дитини, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 141, 223, 247, 263 - 265, 272 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) позбавити батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко