Справа № 635/1127/24
Провадження № 2-др/643/29/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Білик Романни Олегівни про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення у справі додаткового рішення, документ сформований в системі «Електронний суд», в якій вона просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 635/1127/24, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволені частково. Позивач поніс витрати на правничу допомогу по розгляду даної справи у розмірі 20000,00грн., про що нею зазначалось у позовній заяві. На підтвердження представником до заяви додано Рахунок №36/24 про оплату наданих послух від 19.04.2024 та акт надання-прийому послуг від 19.04.2024.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача адвоката Білик Р.О. про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У пункті 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій - третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Також Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не відбувалися.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2024 року в інтересах ОСОБА_1 до суду звернулась адвокат Білик Р.О. з позовом про захист прав споживачів, в якому просила: стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого авансового платіжу - 13 155 грн. 00 коп., неустойку - 28 020 грн. 15 коп., моральну шкоду - 5000 грн. 00 коп. (документ сформований в системі «Електронний суд»).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволені частково. Вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про ухвалення у справі № 635/1127/24 додаткового рішення, документ сформований в системі «Електронний суд», в якій вона просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 гривень, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат, що були понесені останньою на професійну правничу допомогу. На підтвердження до заяви додала Рахунок №36/24 про оплату наданих послух від 19.04.2024 та акт надання-прийому послуг від 19.04.2024.

З матеріалів справи також вбачається, що першою заявою по суті сторони позивача була позовна заява, в якій не зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Не виявлено у матеріалах справи заяви про намір сторони подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.

З вище викладеного вбачається, що позивачем в порушення вищенаведеної процесуальним законом процедури, під час подання першої заяви по суті спору (позовної заяви) не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а в подальшому не було подано заяви про неможливість подання доказів на підтвердження понесених судових витрат та наміру подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення.

У постанові від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15-ц (провадження № 61-18762св19) Верховний Суд зазначив про помилковість висновку суду апеляційної інстанції про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, оскільки в матеріалах справи бракувало попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які заявник поніс і які очікував понести у зв`язку з розглядом справи, особа не просила про відшкодування судових витрат до закінчення судових дебатів та не подавала заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення.

Для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат (постанова Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21)).

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

З огляду на викладене, встановивши, що позивач ні в позовній заяві, ні до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог не подавала попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла, або які очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, а також не зверталася із заявою про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 таких судових витрат, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду, вказаних вище та постанові Верховного суду справа № 760/17524/21 від 13.02.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 270, 354-355, ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Білик Романни Олегівни про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 01.05.2024.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Т.М.Довготько