П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Київ

Справа № 506/242/22

Провадження: № 22-ц/824/2189/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Луценко О. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

у с т а н о в и в:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2017 року у неї було викрадено сумку з її особистими речами, паспортом громадянина України та ідентифікаційним кодом, оформленими на її ім`я. 07.02.2017 року Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000650 відомості з приводу заяви ОСОБА_1 , у якій вона просила застосувати заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 05.02.2017 року, приблизно о 20:15 годині, знаходячись у салоні маршрутного таксі № 175 м. Одеси таємно викрала її сумку з її особистими речами, паспортом громадянина України та ідентифікаційним кодом, оформленими на її ім`я.

09 червня 2017 року ОСОБА_1 отримала новий паспорт громадянина України № НОМЕР_1 .

01 вересня 2021 року вона, позивачка, отримала ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області про відкриття провадження у справі за позовом АТ «Універсал банк» до неї про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 30.12.2017 року. У зв`язку із чим дізналась про укладання з АТ «Універсал банк» від її імені договору про надання банківських послуг від 30.12.2017 року, а саме відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 у гривні. Даний договір особисто нею м не укладався, не підписувався, кредитну карту вона не отримувала, окрім того, при укладанні зазначеного договору було використано викрадений паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Красноокнянським РВ ГУ МВС Одеської області, та ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , які були викрадені 05 лютого 2017 року.

За викладених обставин, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір про надання банківських послуг від 30.12.2017 року, укладений між нею та АТ «Універсал банк».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що вона не укладала договір із АТ « Універсал банк» та не підписувала анкету-заяву, кошти за договором не отримувала. Відмітила, що нею було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак відповідач оригінал документу не надав, чим її позбавлено можливості довести свою позицію. Зауважувала, шо визначені нею обставини вказують на те, що треті особи за допомогою шахрайських дій уклали з банком оспорюваний договір з використанням паспорту, який у неї вже був відсутній.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Яковлев О.С. в інтересах АТ «Універсал Банк» зазначив, що 30 грудня 2017 року ОСОБА_1 було укладено договір, а саме підписано анкету-заяву, у відповідності до якої вона погодилась з тим, що ця анкета, відповідні умови та правила, тарифи, таблиця та паспорт споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Вважає, що без належних доказів на підтвердження протиправних дій та винесеного вироку у кримінальній справі, позивач необґрунтовано вказує на шахрайські дії невідомої особи. З приводу ненадання оригіналу анкети-заяви відмітив, що відповідний документ міститься в матеріалах цивільної справи щодо стягнення заборгованості за спірним договором, яка перебуває на розгляді Красноокнянського районного суду Одеської області, а відтак цей документ у АТ «Універсал Банк» відсутній, про що ОСОБА_1 було достеменно відомо.

В судовому засіданні адвокат Рясний В.Д. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Адвокат Яковлев О. С. в інтересах АТ «Універсал Банк» заперечив проти апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 07.02.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Приморського ВП в м. Одеса ГУ НП України в Одеській області із заявою про втрату особистих документів, зокрема, паспорта громадянина України, що підтверджується витягом з реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000650 від 07.02.2017 року (а. с. 5).

Анкета-заява від 30 грудня 2017 року містить підписи ОСОБА_1 та представника банку Аллаберганової М.В. (а. с. 28).

За змістом Глави 1 «Терміни та визначення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterСагd, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Пунктом 2.3 Глави 2 «Основні положення» Розділу І «Загальні умови» Умов і правил визначено, що своїм підписом на Анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їх зміст та погоджується з ними.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.5 глави 2 «Випуск платіжної картки» розділу II «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» Умов і правил визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку на підставі Договору, що укладається шляхом підписання клієнтом Анкети - заяви.

Згідно пункту 4.3 розділу ІІ Умов і правил: операції, що здійснюються з використанням платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду наданого Банком в рамках технологій 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів Платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в мобільному додатку - визнаються підтвердженими клієнтом та ініційованими ним власноруч.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини свідчать про належне укладення сторонами кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил, шляхом завантаження мобільного додатку «monobank» на мобільний телефон позивача та проставляння електронного цифрового підпису сторін, що свідчить про погодження сторонами усіх істотних умов для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)).

Отже, перш за все, необхідно встановити наявність або ж відсутність порушеного права ОСОБА_1 .

Так, звертаючись із позовом, ОСОБА_1 стверджувала, що оспорюваний кредитний договір вона не укладала.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто, у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Встановленою є обставина, що під час укладення спірного договору від 30 грудня 2017 року, а саме заповнення анкети-заяви, було використано паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 .

В той же час, вищевказаний документ було втрачено ОСОБА_1 в лютому 2017 року та 06 червня 2017 року вона отримала новий паспорт громадянина України № НОМЕР_1 .

Окрім того, матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що під час здійснення операції щодо реєстрації, оформлення кредитного договору, отримання кредитних коштів, було використано аутентифікаційні дані, у тому числі в мобільному додатку, за допомогою номеру телефону, який належить ОСОБА_1 , а тому неможливо стверджувати про те, що такі дії вчинялись саме ОСОБА_1 .

Варто також враховувати, що ОСОБА_1 було ініційовано питання про проведення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено питання чи виконаний підпис в анкеті-заяві від 30.12.2017 року в графі «Клієнт» ОСОБА_1 чи іншою особою, та чи виконаний підпис навмисно зміненим почерком. Для проведення експертизи було витребувано оригінал договору, однак відповідачем він наданий не був. Посилання відповідача на той факт, що відповідний документ перебуває в матеріалах справи №506/242/22 не приймаються до уваги, оскільки він не був позбавлений можливості звернутись до Красноокнянського районного суду Одеської області задля його отримання.

Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 (справа № 910/18036/17) зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає встановленою ту обставину, що позивачка не укладала спірний договір.

В той же час, неукладений правочин не може бути визнано недійсним.

У Постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний судом недійсним. Такий спосіб захисту як визнання правочину неукладеним не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання самостійного позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Такі висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), яка не встановила підстав для відступу від зазначених висновків.

Судовий захист повинен бути повним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 та від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

По суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові, проте не вірно визначив підстави для такої відмови, пославшись на відсутність недоведеність позовних вимог, при цьому, в даному випадку підставою для відмови в задоволенні позову є невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на вище викладене, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 рокупідлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із тим, що наслідком апеляційного перегляду є зміна мотивів щодо відмови у задоволенні позову, судові витрати позивачки по сплаті судового збору, понесені ним у зв`язку з апеляційним переглядом справи, слід залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура