ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2668/23

Провадження № 22-ц/4820/835/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/2668/23 апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення заявлених позовних вимог, просив стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 53444,85 грн матеріальної шкоди, крім того стягнути з ОСОБА_2 15000 грн моральної шкоди, 8500 грн витрат на правничу допомогу, 3000 грн вартості експертного висновку та 3757 грн 80 коп судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 17 червня 2023 року о 15 год. 10 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 407» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Старокостянтинів по вул. Стельмаха, не дотримуючись Правил дорожнього руху України п.2.3.б) та п. 14.2 в), виконуючи маневр обгін, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач посилався, що ,належний йому, автомобіль не відремонтований станом на сьогоднішній день. Вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля встановлена за результатами транспортно-товарознавчої експертизи № 96/23 від 24 липня 2023 року і становить 99 429 грн 85 коп без врахування ПДВ.

Постановою Старокостянтинівського районного суду від 30 червня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 407» державний номерних знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка частково здійснила страхове відшкодування позивачу в сумі 45985 грн. Проте, оскільки вартість пошкодження автомобіля «Nissan Vanette», згідно висновку експерта № 96/23 від 24 липня 2023 року становить 99429 грн 85 коп, з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» слід стягнути 53 444 грн 85 коп, тобто решту невідшкодованої матеріальної шкоди.

Також позивач зазначав, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 йому заподіяно моральну шкоду, оскільки він тривалий час не може використовувати автомобіль, через що він зазнав душевних страждань, тому розмір морального відшкодування він оцінює у 15000 грн, які просив стягнути із ОСОБА_2 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 1073,60 грн сплаченого судового збору та 4250 грн витрат на правничу допомогу, в решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 частково не погодився з таким рішенням суду, в частині відмови у стягненні з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь 53 444 грн 85 коп, завданої матеріальної шкоди пошкодженням його автомобіля, посилається що висновок суду про узгодження між сторонами суми страхового відшкодування не відповідає дійсним обставинам справи. Апелянт вказує, що страховою компанією заздалегідь було заготовлено текст угоди для підписання і працівники страхової компанії не приймали жодних заперечень, вимагаючи підписати саме зазначений ними текст угоди. Страхова компанія мала свій звіт про оцінку заподіяного збитки від свого аварійного комісара, який визначив розмір збитків в значно меншій сумі і здійснила відшкодування з огляду саме на цей звіт. Також посилається апелянт, що судом не прийнято до уваги всі надані докази, а саме Акт огляду пошкодженого транспортного засобу ( дефектна відомість) здійснений працівником ОСОБА_3 від 21.06.2023 року, розрахунок ринкової вартості КТЗ від 23.06.2023 року аварійним комісаром страхової компанії ОСОБА_4 , згідно якого вартість пошкодженого транспортного засобу становить 98 450 грн, Висновок експерта від 24.07.2023 року № 96/23, страховий поліс № ЕР-212420029, заяву щодо досягнення згоди у частині погодження розміру страхового відшкодування та спосіб його здійснення. Приймаючи рішення, про відмову у позові в цій частині суд фактично без будь яких правових підстав звільнив страхову компанію від відповідальності щодо виплати страхового відшкодування у дійсному розмірі, крім того розмір відшкодування збитків завданих пошкодженням автомобіля не перевищує страховий ліміт на одного потерпілого за шкоду завдану майну.

Тому ОСОБА_1 просить рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року скасувати в частині відмови у стягненні з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 53444,85 грн матеріальної шкоди, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану позовну вимогу.

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 15 000 грн, просить рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року в цій частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 до 5000 грн. При цьому, вказує, що позивач не надав належних доказів на підтвердження обставин, на які посилався у позовній заяві щодо розміру заподіяної моральної шкоди, не підтвердив факт заподіяння моральних страждань проведення відновлювального ремонту, оскільки транспортний засіб по факту не є знищеним фізично, а зазнав певної деформації кузова в передній частині і деяких деталей моторного відділення і ходової частини, а розмір відновлювального ремонту який виявився більшим за вартість транспортного засобу після ДТП, пов`язаний з роком випуску автомобіля та значною втратою його вартості у зв`язку з експлуатацією, а не з фізичним знищенням, як про це вказує позивач. Також зазначає, що позивач станом на день прийняття рішення не вживав заходів проведення відновлювального ремонту, хоч отримав виплату від страхової компанії ще 06 липня 2023 року в розмірі 46 025 грн, крім того, пошкоджений транспортний засіб позивач не передавав відповідачу. Відтак є незрозумілим з чого виходив суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі стягненні 15 000 грн, тому розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшено до 5 000 грн. Крім того, судом стягнуто непропорційно велику та завищену суму витрат на правничу допомогу та оплату судового збору, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено на 20,99%, тому розмір витрат на правничу допомогу має складати 1 784 грн 59 коп та 225 грн 35 судового збору.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 .

17 червня 2023 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 407» державний номерний знак НОМЕР_3 в м. Старокостянтинів по вул. Стельмаха, на порушення п. 14.2 в), п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр обгін, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Старокостянтинівського районного суду від 30 червня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 407» державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно із полісом ЕР-212420294 з 10.12.2022 по 09.12.2023 включно. Ліміт відповідальності страховика за полісом становить за шкоду, заподіяну майну потерпілого 160 000 грн, франшиза визначена у розмірі 3200 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 24 липня 2023 року № 96/23, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу складає 1034491,56 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість до ДТП, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 99 429 грн 85 коп., тобто вартість автомобіля на момент його ушкодження.

Згідно висновку аварійного комісара ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 складає 126635,35 грн., ринкова вартість автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 до ДТП станом на 17.06.2023 складає 98450 грн.

За розрахунком суми страхового відшкодування, проведеної ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», матеріальний збиток при економічно необґрунтованому ремонті автомобіля позивача складає його ринкову вартість станом на 17.06.2023 в сумі 98450 грн., вартість залишків пошкодженого автомобіля «Nissan Vanette» державний номерний знак НОМЕР_2 за погодженням з потерпілим складає 49225 грн, а тому сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи в розмірі 3200 грн. становить відповідно 46025 грн (98450-49225-3200).

04 липня 2023 року ОСОБА_1 підписав та подав голові правління ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування в сумі 46025 грн., в заяві вказано, що цією заявою ОСОБА_1 підтверджує, що між потерпілим і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 46025 грн. Дана заява подана відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Дана сума страхового відшкодування була виплачена позивачу страховою компанією.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. ст. 3, 5, 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції на час ДТП передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 цього ж Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до ст.. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 30 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За нормами ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача 53 444 грн 85 коп, завданої матеріальної шкоди пошкодженням його автомобіля, суд першої інстанції правильно виходив із того, що власник пошкодженого автомобіля, власноручно підписавши заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 04 липня 2023 року в сумі 46 025 грн й надавши реквізити рахунку для перечислення грошових коштів, фактично погодилася із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком.

Такий висновок суду є цілком законним та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, страховик 01.06.2023 року, провів огляд пошкодженого автомобіля позивача, про що склав Акт огляду транспортного засобу ( дефектна відомість), склав ремонтну калькуляцію № 23-0787349 від 23.06.2023 року та здійснив розрахунок ринкової вартості КТЗ та розрахунок суми страхового відшкодування та здійснив виплату страхового відшкодування, на підставі Заяви-погодження від 04.07.2023 року, здійснив виплату коштів, тому в діях страховика відсутні ознаки порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що приймаючи рішення, про відмову позову в цій частині, суд фактично без будь яких правових підстав звільнив страхову компанію від відповідальності щодо виплати страхового відшкодування у дійсному розмірі, крім того розмір відшкодування збитків завданих пошкодженням автомобіля не перевищує страховий ліміт на одного потерпілого за шкоду завдану майну, слід відхилити.

Дійсно ОСОБА_1 є потерпілою особою, якій завдано матеріальних збитків через пошкодження його автомобіля, проте, отримання відшкодування власником і вчинення ним дій, які свідчать про повне виконання страховиком зобов`язання, свідчать про добровільне врегулювання обов`язку та визначення розміру відшкодування, на підставі відповідних документів та розрахунків аварійного комісара, що унеможливлює в майбутньому вимагати додаткового відшкодування матеріальної шкоди.

Тому, посилання на Висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 24 липня 2023 року № 96/23, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Nissan Vanette», складає 99 429 грн 85 коп, суд не приймає до уваги, оскільки погодження розміру страхового відшкодування відбулося раніше, без вказаного експертного дослідження.

Таким чином, при погодженні й виплаті власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу заподіяної шкоди, вдруге здійснення виплат (доплат) такій особі, страховиком Законом не передбачено.

Адже, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В підписаній ОСОБА_1 . Заяві щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 04.07.2023 року, зазначено, що вона складена у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в цій заяві позивач підтвердив, що між ним та страховиком досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, який складає 46 025 грн, зазначений розмір страхового відшкодування розраховано на підставі розрахунку AUDATEX № 23-0787349 та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 3200 грн, застосування коефіцієнту фізичного зносу та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також за змістом підписаної заяви, вбачається, що розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, визначений у заяві, відповідає його волевиявленню та він діє без стороннього примусу.

Тобто, за змістом підписаної заяви від 04.07.20234 року ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в сумі 46 025 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 підписав вказану заяву під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали даної справи не містять.

Зазначене свідчить про те, що ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Таким чином ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою компанією.

Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з страхової компанії страхового відшкодування в сумі 53444,85 грн, понад вже виплаченої суми страховою компанією є необґрунтованими з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром такого відшкодування.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 333/2096/17.

Крім того, у ОСОБА_1 залишився пошкоджений у ДТП автомобіль, вартість якого після ДТП 49 225 грн, що також було враховано страховиком при визначенні розміру страхового відшкодування.

Тому, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безпідставності стягнення з нього як винної особи моральної шкоди у розмірі 15 000 грн та необхідності зменшення такого відшкодування до 5 000 грн, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 6 і 8 постанови від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказав, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа.

У той же час розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди 15 000 грн.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, судом правильно обґрунтовано прийнято до уваги, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна автомобіля. У зв`язку із цим, він пережив емоційний стрес, хвилювався, у нього порушився звичний ритм життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він не міг протягом тривалого часу використовувати автомобіль за цільовим призначення та змушений був витрачати час та зусилля для відновлення свого майна, в тому числі і для відповідної матеріальної компенсації від страховика.

За таких обставин, розмір моральної шкоди, завданої позивачу пошкодженням його майна у розмірі 15 000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги Муляра в цій частині, висновків суду першої інстанції не спростовують, додаткових доказів щодо необхідності і можливості зменшення розміру відшкодування моральної шкоди апелянтом суду не наведено, а тому суд апеляційної інстанції залишає їх без задоволення.

Однак щодо доводів ОСОБА_2 в частині стягнення завищеної суми судового збору і витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судом першої інстанції визначено і розмір судового збору, однак судом першої інстанції невірно обраховано розмір судового збору який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав позов у 2023 році, який містить вимоги про стягнення 53 444 грн 85 коп матеріальної шкоди та 15000 грн моральної шкоди, отже ціна позову становить 68 444 грн 85 коп.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 та п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подачі позову), ставка судового збору, при подачі позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи що обидві вимоги при подачі позову є майновими і є взаємопов`язаними, тому ставка судового збору, враховуючи ціну позову в сумі 68 444 грн 85 коп, становить 1073 грн 60 коп.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 грн моральної шкоди, таким чином позовні вимоги задоволено на 21,91% (15 000 х100:68 444,85), то відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору має становити 235 грн 22 коп ( 1073,60х100%х21,91%).

Відтак суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн 60 коп судового збору.

При цьому як вбачається з матеріалів справи при подачі позову позивач помилково сплатив судовий збір в загальній сумі 3757,6 грн., хоча мав сплатити лише 1073 грн 60 коп, а тому сума судового збору в розмірі 2684 є сплаченою помилково, а згідно п. 1 ч. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом лише за клопотанням особи.

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Грицай Л.М., просив стягнути з ОСОБА_2 8 500 грн витрат на послуги адвоката, судом стягнено з відповідача на користь позивача 4 250 грн витрат на правничу допомогу.

Тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає зменшенню і стягнутий судом розмір витрат на правничу допомогу.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1862 грн 35 коп ( 8500х100х21,91) витрат на правничу допомогу.

В той же час суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено на 20,99%, тому розмір витрат на правничу допомогу має складати 1 784 грн 59 коп та 225 грн 35 судового збору, оскільки відповідач помилково враховує до ціни позову 3 000 грн вартості експертного висновку, оскільки такі витрати є судовими витратами та не впливають на ціну позову, тому суд наводить власний розрахунок понесений судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягненого розміру судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скрагу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 ( проживаючого АДРЕСА_1 , РНОКПН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( проживаючого АДРЕСА_2 , РНОКПН НОМЕР_5 ) 15 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 235 грн 22 коп судового збору, 1862 грн 35 коп витрат на правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова