ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/707/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/6099/21 Категорія: 321040000 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.,

за участю секретаря Новицької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Дарини Андріївни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 лютого 2024 року за заявою ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 02.11.2021 року у справі № 711/6099/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, яка мотивована тим, що 02 листопада 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 24 вересня 2021 року (дата звернення до суду) і до 25.06.2030 року, тобто, до повноліття ОСОБА_3 .

Вказав, що під час перегляду справи № 711/6099/21 за нововиявленими обставинами суди першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з матір`ю.

Разом з тим зазначає про те, що з 26.06.2023 року донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання дитини з батьком підтверджується актом обстеження умов проживання та характеристикою з місця навчання. Для комфортного проживання, розвитку та навчання доньки ОСОБА_1 створено всі необхідні умови.

Отже ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 . Останній утримує доньку, приділяє їй необхідну увагу, мотивує до навчання, підтримує.

Заявник вважає, що, оскільки дитина проживає разом з батьком, в останнього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на її утримання. Відсутні підстави для стягнення з боржника аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 .

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 02.11.2021 року у справі № 711/6099/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 лютого 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на даний час в провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 02 листопада 2021 року, який набрав законної сили, а тому, у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

На думку суду першої інстанції, надані ОСОБА_1 докази свідчать лише про наявність спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про визначення фактичного місця проживання дитини та, за умовами його встановлення разом з батьком, може слугувати підставою для звернення останнього до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Старовойтова Д.А. оскаржила її в апеляційному порядку та зазначила, що ухвала суду постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, а тому просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

Апеляційна скарга з урахуванням доповнень до неї мотивована тим, що підставою для звернення до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню стала та обставина, що з 26.06.2023 року донька сторін ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Право на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, із ким постійно проживає дитина.

Оскільки дитина проживає разом з батьком, в останнього відсутній обов`язок сплачувати аліменти на її утримання.

У відзиві на апеляційну скаргу предстаник ОСОБА_6 адвокат Огородній А.Б. не погодився з доводами апеляційної скарги. Вважає ухвалу районного суду законною та обгрунтованою а доводи скарги не спростовують правильності висновків судового рішення.

Адвокат вказав, що доводи заявника та матеріали справи дійсно не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, 02 листопада 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 24 вересня 2021 року (дата звернення до суду) і до 25.06.2023 року, тобто, до повноліття ОСОБА_3 .

08 лютого 2022 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву адвоката Бурнашева П.В., як представника ОСОБА_1 , про скасування судового наказу повернуто заявнику та роз`яснено, що відповідно до ч. 7-8 ст. 170 ЦПК України він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

07 липня 2022 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси в задоволенні заяви ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Д.А. про перегляд судового наказу в зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

09 серпня 2022 року постановою Черкаського апеляційного суду м. Черкаси ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.07.2022 року залишено без змін.

Як вбачається з відомостей про виконавче провадження в АСВП 67819849 від 27.02.2024 року в органах ДВС знаходиться виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_1 , стягувачем ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 у поданій заяві зазначив, що донька ОСОБА_3 з 26.06.2023 року проживає разом з ним, а тому вважає, що судовий наказ необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000621298 від 18.01.2024, отриманих від Київської територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 15.01.2024 року.

Відповідачем наданий Акт обстеження умов проживання, складеного заступником начальника СЕДС ОРДА м. Києва та головним спеціалістом юридичного відділу СЕДС ОРДА м. Києва, з якого вбачається, що станом на січень 2024 року ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована.

Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва (справа № 756/2325/24), ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на підставі судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 02.11.2021 у справі № 711/6099/21 та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_6 щомісячно, починаючи з 21.02.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Даною ухвалою призначено підготовче судове засідання на 15 квітня 2024 року.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Також у ст. 199 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним.

В той же час судовий наказ є також виконавчим документом (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК України).

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені в ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Установлено, що між сторонами наявний спір про визначення місця проживання дітей, однак вказане не є самостійною підставою для визнання судового наказу, як виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню. Відсутні і інші процесуальні підстави для визнання судового наказу №711/6099/21 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину за рішенням суду (ч. 2 ст. 188 СК України).

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції врахував, що заявник не позбавлений можливості захистити свої права в інший спосіб, визначений положеннями цивільного процесуального законодавства та сімейного законодавства, а обставини на які останній посилався в заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не можуть бути підставою для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Дарини Андріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Судді: