Провадження №2/333/1432/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Гудіна І.В., позивача ОСОБА_1 , представника Позивача - адвоката Карабак Валерії Андріївни, представника третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в поряду спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 з 2011 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідує доньку, не піклується про неї, не цікавиться життям доньки, матеріального забезпечення дитині не надає.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Карабак В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні зазначеним у позовній заяві. Зокрема, зазначили, що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, з 2011 року Відповідач жодного разу не намагався поспілкуватися з донькою, прийняти будь-яку участь у її житті, зробити їй подарунки на день народження, навіть просто провести із нею вільний час. Крім того, за весь цей час Відповідач не цікавився її життям, здоров`ям, потребами та інтересами, аліменти не сплачував.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що органом опіки та піклування був наданий до суду висновок, згідно з яким вирішено за доцільне позбавити батьківських прав Відповідача відносно його доньки ОСОБА_4 .

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

28.08.2010 Позивачка ОСОБА_1 та Відповідач ОСОБА_3 , уклали шлюб, який було зареєстровано Ганнівською сільською радою Приазовського району Запорізької області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року по справі №319/239/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу Позивач змінила прізвище, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу з Відповідачем, на дошлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».

11.02.2023 Позивачка уклала новий шлюб, у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2014 року по справі №319/657/14-ц з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь Позивачки на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №47436530 від 07.05.2015 відкрите виконавче провадження з примусового виконання Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2014 року по справі №319/657/14-ц з Відповідача про стягнення аліментів на користь Позивача на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 31.08.2023 Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 158 470,61 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості зі сплати аліментам від 01.09.2023, зробленого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану 24.02.2022, Позивачка та її донька отримали статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідками №2301- від 15.09.2022 та №2301- від 21.10.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копії яких наявні в матеріалах справи.

Ст.152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.ст.12 ч.1, 15 ч.2 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" у п. 16, що ухилення від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують дитині необхідне харчування, одяг, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" у п. 16, що ухилення від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують дитині необхідне харчування, одяг, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом досліджені та враховані надані Позивачкою докази неналежного виконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків, а саме психолого-педагогічна характеристика на вихованку дошкільного навчального закладу ясла-садок «Тополька» ОСОБА_4 від 18.03.2016 та Довідка Запорізької гімназії №94 ЗМР від 20.10.2023 року №01-23/316.

Відповідно до висновку №3081/01-20/20.03-919 від 16.04.2024 Запорізької міської ради районної адміністрації по Олександрівському району про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини, навпаки, подав заяву про визнання позову в повному обсязі. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між донькою та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.141, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 164, 165, 166 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2024 року.

Суддя Ю.Р. Піх