Справа №464/2636/24
пр № 2-з/464/26/24
УХВАЛА

17 квітня 2024 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири від 13.01.2020, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Бабій О.В., зареєстрованим в реєстрі за №14, скасування рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бабій О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50624710 від 13.01.2020, щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 87,5 кв.м., за ОСОБА_3 , а також відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на вищевказану квартиру ОСОБА_2 . Окрім цього, позивач ОСОБА_2 звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру та зупинення реалізації арештованого майна ОСОБА_3 на всіх його етапах в системі електронних торгів ДП «СЕТАМ» у виконавчому провадженні, до набрання рішенням суду законної сили. Заяву обґрунтовано тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження №7444417 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у загальному розмірі 1 546 021,50 грн. 15.03.2024 позивачу стало відомо про існування договору дарування квартири, укладеного 13.01.2020 між ОСОБА_2 та його матір`ю ОСОБА_3 . Під час підготовки позову встановлено, що вищевказану квартиру, яка є предметом оскарження договору дарування від 13.01.2020, виставлено на торги в системі «СЕТАМ», що відбудуться 22.04.2024. Оскаржуваний договір дарування укладено 13.01.2020, що свідчить про те, що квартира могла бути реалізована у 2020 році, натомість із незрозумілих причин виставлена на торги 21.03.2024 після відкриття виконавчих проваджень, які об`єднанні в зведене виконавче провадження №74444817, що свідчить про недобросовісність та порушення майнових інтересів позивача. Із Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивачу стало відомо, що відносно відповідача ОСОБА_3 05.04.2012 відкрито виконавче провадження №32020053 та 05.04.2024 виконавче провадження №746644630, стягувачем за яким є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Як випливає з Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвали Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 та рішення суду від 12.01.2024, загальних розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» становить 258 206,31 грн. Таким чином, на думку позивача, з метою недопущення стягнення із ОСОБА_2 та користь позивача ОСОБА_1 заборгованості за рішенням суду, відповідачі уклали договір дарування квартири. Вважає, що останні могли передбачити, що квартира може бути реалізована в межах виконавчих проваджень №32020053 та №74664463, де боржником є відповідач ОСОБА_3 , замість її реалізації в межах зведеного виконавчого провадження №74444817. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 , користуючись своїм правом на укладення договору дарування квартири, з метою ухилення від виконання рішення суду, відчужив єдине майно на користь матері ОСОБА_3 , на яке може бути звернено стягнення, використавши можливість реалізації квартири в межах виконавчих проваджень №32020053 та №74664463 на шкоду позивача, чим порушено його майнові інтереси. Зокрема, така квартира виставлена на торги в системі «СЕТАМ» 21.03.2024 після відкриття виконавчого провадження 13.03.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 1 520 860 грн. та судових витрат. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову судом розглянуто без повідомлення учасників справи.

Оглянувши матеріали заяви та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 „Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із доданих до заяви про забезпечення позову матеріалів встановлено, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.01.2024 скасовано рішення Косівського районного суду м. Львова від 02.03.2024 у справі №347/2029/19, провадження у якій відкрито 30.10.2019, та постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 520 860 грн., у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 17.10.2010, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відмовлено.

13.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. відкриті виконавчі провадження №74441202, №74441169, №74443564 про стягнення з ОСОБА_2 вищевказаної заборгованості, які об`єднано у зведене виконавче провадження №74444817. Також постановою приватного виконавця від 14.03.2024 приєднано виконавче провадження ВП №74443564 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн., до зведеного виконавчого провадження №74444817.

Також встановлено, що 13.01.2020 між ОСОБА_2 та його матір`ю ОСОБА_3 укладеного договір дарування квартири, за умовами якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №370031646 від 15.03.2024 ОСОБА_3 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, боржник ОСОБА_2 після пред`явлення до нього ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості за договором позики та відкриття судом провадження у справі безвідплатно відчужив своє майно на користь матері ОСОБА_3 , що може свідчити про укладення фраудаторного договору.

Встановлено, що позивач звернувся із позовною заявою щодо визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, яке належало відповідачу ОСОБА_2 і на яке могло бути звернуто стягнення в порядку примусового виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17.01.2024, прийнятої у справі №347/2029/19, якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 520 860 грн. та понесених судових витрат.

При цьому, позивач ОСОБА_1 серед іншого покликається на ряд правових висновків Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №369/11268/16-ц від 03.07.2019 зазначено, що позивач вправі звернутись до суду із позовом про визнання договору недійним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України) та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, зокрема, статті 234 та ст. 228 ЦК України.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі №355/91/22 від 31.01.2024 договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа).

У постанові Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019 зроблено висновок про те, що боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Згідно з долученою до матеріалів справи інформацією з сайту ДП «СЕТАМ», на такому опубліковано повідомлення про реалізацію лоту №547390, дата проведення аукціону 22.04.2024, а саме квартири, загальною площею 87,5 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 , дата публікації повідомлення 21.03.2024, провадження №32020053. Станом на 16.04.2024 у АСВП наявна інформація про відкриття виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 , зокрема, виконавче провадження №32020053 від 05.04.2012, стягувач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також виконавче провадження №74664463 від 05.04.2024, стягувач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Таким чином, вищевказаний об`єкт нерухомого майна може вибути з власності відповідача ОСОБА_3 до моменту завершення розгляду цивільної справи №464/2636/24.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що запропонований позивачем вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , є пропорційним суті спору та обсягу позовних вимог способом втручання у права та інтереси останньої. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку можливого задоволення позовних вимог.

Разом тим, у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зупинення реалізації арештованого майна ОСОБА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 87,5 кв.м, на всіх його етапах в системі електронних торгів ДП «СЕТАМ» у виконавчому провадження до набрання рішенням суду законної сили необхідно відмовити, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України такий вид забезпечення позову може бути застосований лише у випадку подання позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи наведене, заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 , ОСОБА_3 для відома, Сихівському ВДВС міста Львів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для виконання.

Боржники: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.