Справа №672/266/24
Провадження №2/672/181/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Стебло Л.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/266/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Хмельницької області

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Дана садиба належала ОСОБА_3 , оскільки він своєчасно прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але юридично не оформив своїх спадкових прав на вказану садибу.

Позивачі зазначили, що вони є спадкоємцями після смерті батька за законом і відповідним чином прийняли спадщину.

Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачі свідоцтв про право на спадщину на садибу. Однак їм було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцем.

В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, проте їх представник подав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності та просить позов задовольнити, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках за кожним право власності на садибу, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з: 1) шлакобетонного житлового будинку "А" загальною площею 73.9 м.кв., житловою площею 49.2 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні "Б" загальною площею 57.8 м.кв.; 3) шлакоблочного хліва "В" загальною площею 48.3 м.кв.; 4) шлакобетонно-цегляного хліва «Г» загальною площею 44,4 м.кв.; 5) шлакоблочного гаража «Д» загальною площею 14,9 м.кв.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності.

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників).

Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В судовому засіданні було встановлено, що батько позивачів ОСОБА_3 належним чином прийняв спадщину після смерті своїх батьків, що підтверджується матеріалами спадкової справи №180/2017 від 19.06.2017 р., заведеної після смерті ОСОБА_5 , Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 14.03.2024 р., з якого вбачається, що спадкова справа після смерті матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 не заводилася (а.с.41, 91-100).

Крім того, з довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 29.02.2024 р. вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 з нею були зареєстровані та проживали, в тому числі, її син ОСОБА_3 (а.с.40).

В свою чергу позивачі належним чином прийняли спадщину після померлого батька ОСОБА_3 , що підтверджується: матеріалами спадкової справи №98/2018 від 13.04.2018 р., заведеної після смерті ОСОБА_3 , копію якої було витребувано судом із нотаріального архіву, в тому числі і з метою встановлення кола заінтересованих осіб у даній цивільній справі. А тому, факт прийняття спадщини позивачами та матеріали спадкової справи свідчать також і про відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та претендували на дане спадкове майно (а.с.99-122).

В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено копію довідки КП "Городоцьке БТІ" від 09.02.2024 №57 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів, не виявлено (а.с.56).

В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №8 від 12.02.2024 року про оцінку садиби по АДРЕСА_1 , у відповідності до якого її вартість складає 186920 грн. (а.с.75-76).

Позивачі у встановленому порядку не можуть оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.03.2024 р. та від 13.03.2024 р., що містяться в матеріалах справи (а.с.52-53).

Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 08.02.2024 вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.62-74).

Крім того, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 одружились 02.02.1958 року, тоді як із звіту технічного стану будинку від 08.02.2024 р. вбачається, що їх садиба побудована у 1972 році, тобто в період шлюбу (а.с.17,65).

Отже, згідно ч.1 ст.22 КпШС України (що діяв на момент будівництва будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України).

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами.

Також, з матеріалів справи вбачається, що спірний будинок було побудовано на присадибній ділянці, що була виділена ОСОБА_5 у 1965 р. (а.с.21-24).

Також в матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на будинок, датованого 17.07.1979 року (а.с.25-29).

Згідно копії архівної довідки від 22.01.2024 р., рішенням XVII сесії Городоцької міської ради народних депутатів ХХІ скликання №7 від 10.12.1993 р. ОСОБА_5 надано земельну ділянку в приватну власність в АДРЕСА_1 в розмірі 0,262 га., в тому числі 0,1 га. для будівництва та обслуговування будівель, 0,162 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.30).

Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 14.03.2024 р., рішенням №20 вісімнадцятої чергової сесії восьмого скликання від 13.05.2022 р. вулиця Гайдара перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с.54).

Однак померлі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_3 не зареєстрували своє право власності на вказаний будинок, у результаті чого для спадкоємців виникла перешкода у оформленні своїх спадкових прав.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків: Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.

Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 04.04.2018 року у справі № 369/5518/15-ц (провадження № 61-4693 св 18), від 05.09.2019 у справі № 520/8590/15-ц (провадження № 61-32598 св 18), від 01.07.2019 у справі № 206/6298/16-ц (провадження № 61-31398 св 18).

Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 200, 263-265 ЦПК України, ст. 1216-1222, 1297-1299 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках за кожним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на садибу, яка знаходиться по по АДРЕСА_1 та складається з: 1) шлакобетонного житлового будинку "А" загальною площею 73.9 м.кв., житловою площею 49.2 м.кв.; 2) цегляної літньої кухні "Б" загальною площею 57.8 м.кв.; 3) шлакоблочного хліва "В" загальною площею 48.3 м.кв.; 4) шлакобетонно-цегляного хліва «Г» загальною площею 44,4 м.кв.; 5) шлакоблочного гаража «Д» загальною площею 14,9 м.кв.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 та ОСОБА_2 50 % сплаченого судового збору, що становить - 934 грн. 60 коп., тобто по 467 грн. 30 коп. кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Позивачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Законна представниця неповнолітньої позивачки: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Вільчинський Василь Онуфрійович, РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: Городоцька міська рада Городоцького району Хмельницької області, , інд. 32000, вул. Грушевського 53 м. Городок, Хмельницької області.

Суддя: