справа № 752/3579/23
головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
провадження № 22-ц/824/7132/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стахова Андрія Олексійовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року

за заявою представника відповідача адвоката Стахова Андрія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання удаваним договору позики, недійсними договору поставки та іпотечного договору, визнання припиненою іпотеки квартири, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договорів удаваними та недійсними.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.

26 жовтня 2023 року до надійшла заява адвоката Стахова А.О. про ухвалення додаткового рішення, у якому він просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 94 500 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивач подала завідомо бездоказовий та необ`єктивний позов, а відповідач був змушений звертатись за правничою допомогою, оскільки справа мала для нього велике значення та стосувалася повернення позичених позивачу коштів у розмірі 49 5000 доларів США.

У справі було призначено чотири засідання: 19 червня 2023 року, 14 липня 2023 року, 18 вересня 2023 року та 25 жовтня 2023 року, які відкладались за клопотанням позивача, окрім судового засідання 25 жовтня 2023 року.

Представник відповідача прибував на усі судові засідання, крім засідання 14 липня 2023 року.

Робоче місце адвоката Стахова А.О. знаходиться у місті Житомирі та він витрачав до 5 годин свого часу на дорогу до міста Києва. Час, витрачений адвокатом на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, є складовими правничої допомоги.

У відзиві відповідач повідомив, що він очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000-90 000 грн.

В погодинну ставку за послуги адвоката за участь у судових засіданнях закладено витрати на пальне. Ця справа не є малозначною, потребувала обробки адвокатом великого масиву інформації, пошук судової практики, що також породжувало вказаний розмір витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Відмовлено у задоволенні решти вимог заяви.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції при визначенні розміру судових витрат виходив із принципу співмірності зазначених витрат та керувався критеріями реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, врахував необхідності поїздок адвоката Стахова А.О. з міста Житомира до міста Києва у судові засідання, які є фактичними та необхідними.

Судом зазначено, що ордер на представництво інтересів відповідача виданий адвокату Стахову А.О. 13 липня 2023 року, а тому правова допомога, надана до цього часу не підлягає оплаті.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Стахов А.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року в частині відмови в задоволенні заяви та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Скаржник в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції, що стосуються дати видачі ордеру на надання правової допомоги. Ордер дійсно був виданий 13 липня 2023 року, однак він був виданий на підставі раніше вже укладеного договору про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Стаховим А.О. від 19 травня 2023 року

Отже, саме на підставі договору адвокат Стахов А.О. з 19 травня 2023 року надавав правову допомогу відповідачу у межах цієї справи. До відзиву на позовну заяву адвокатом Стаховим А.О. було долучено довіреність на представництво інтересів відповідача.

Ордер про надання правової допомоги видано у подальшому для доповнення документів на представництво інтересів, яка на той момент вже фактично надавалась у певному обсязі. Дата видачі ордеру не впливає на дату початку надання правової допомоги, оскільки визначальним та первинним у правовідносинах адвоката з клієнтом документом є саме договір про надання правової допомоги.

Апелянт зазначає, що цій частині судом першої інстанції безпідставно було зменшено витрати на правову допомогу з формальних причин.

Апелянт також не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині тривалості судових засідань, у яких приймав участь представник відповідача. Враховуючи, що робоче місце адвоката знаходиться у місті Житомирі, тому для забезпечення явки представника відповідача в судове засідання було необхідним подолання значної відстані, що потребувало як часу, так і впливало на вартість таких послуг, визначених в договірному порядку між адвокатом та клієнтом.

Вказує, що нарахування витрат за послугу щодо подання письмових пояснень обумовлено складністю справи, її значенням для відповідача. Адвокат, приймаючи рішення про вчинення тих чи інших процесуальних дій в інтересах свого довірителя, діє самостійно, визначаючи той обсяг і складові правової допомоги, які є необхідними. Тому неврахування судом першої інстанції таких витрат є надмірним втручанням як в договірні відносини адвоката та клієнта.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Фефелов О.Ю. подав до Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 20 березня 2024 року о 10:45 год., у якому він посилається на те, що у цей день він не може бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із поважними причинами.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Статтею 372 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Апеляційний суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

На підставі викладеного, враховуючи, що представник позивача у своєму клопотанні не обґрунтував поважність причин неможливості його явки у судове засідання, а лише зазначив, що такі є поважними, а також зважаючи на вимоги пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, та частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та її представника у судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Стаховим А.О. до заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано:

договір про надання правової допомоги від 19 травня 2023 року (далі - договір), укладений між ОСОБА_1 таадвокатом Стаховим А.О. (а.с. 191);

рахунок та детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 192).

Відповідно до змісту договору умови оплати послуг адвоката врегульовані іншою домовленістю сторін.

Така інша домовленість (договір) ОСОБА_1 та адвоката Стахова А.О., якою були б врегульовані питання щодо оплати послуг адвоката (розмір гонорару, порядок його обрахування, строк оплати та ін.) у матеріалах справи відсутня: не надана відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення (що також вбачається із переліку додатків до неї (а.с. 190), а також не долучена під час розгляду справи по суті.

Відповідно до рахунку та детального опису робіт адвокатом Стаховим А.О. надані відповідачу ОСОБА_1 певні зазначені у цьому акті послуги під час розгляду цієї справи, вартість яких, з урахуванням 26,5 витрачених адвокатом годин, становить 94 500 грн.

Однак відсутність договору про надання правової допомоги, умовами якої урегульована оплата послуг адвоката, не дозволяє апеляційному суду надати оцінку розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу щодо їх дійсності, необхідності й розумності.

При цьому у частині задоволених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ухвала.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні у матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Висновок суду першої інстанції про те, що ордер на представництво інтересів відповідача виданий адвокату Стахову А.О. 13 липня 2023 року, а тому правова допомога, надана до цього часу не підлягає оплаті, є помилковим, оскільки договір про надання правової допомоги укладений між відповідачем та адвокатом Стаховим А.О. 19 травня 2023 року, однак помилковість такого висновку не впливає на законність та правильність ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині у зв`язку із недоведеністю розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Стахова А.О.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стахова Андрія Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18 квітня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська