Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 01.06.2018 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному шлюбі народився син - ОСОБА_4 .

З 2020 року через суттєве погіршення відносин між подружжям та неможливістю продовжувати сімейні стосунки, рішенням Магдалинівського суду від 22.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано.

Спільний син позивачки та відповідача, ОСОБА_5 , зареєстрований та постійно проживає разом із матір`ю, тобто позивачкою, за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, що належить ОСОБА_1 .

Позивачка не зверталась до суду з метою стягнення аліментів на утримання спільної дитини з відповідача, сподіваючись на добровільне виконання батьківських обов`язків з боку батька дитини, проте з часу, відколи сторони разом не проживають, усі витрати, пов`язані зі зростанням та вихованням дитини забезпечуються виключно з боку позивачки. ОСОБА_3 жодної участі у житті дитини не приймає: не забезпечує зі свого боку матеріальні потреби дитини, не приймає участі у вихованні сина, не спілкується та не проводить із сином час взагалі.

Позивач зазначає, що висновком органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради затвердженого рішенням Виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради від 05.12.2023 року визначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведених обставин, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, прохали суд позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що бажає спілкуватися з сином, сплачує кошти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу, позивач почала влаштовувати сварки, виникали непорозуміння щодо їхньої участі у вихованні дитини.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без їхньої участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2018 року виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 із ОСОБА_3 (а. с. 9)

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 із ОСОБА_3 розірвано (т. 1 а. с. 4).

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 9 зворот).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.09.2023 року складеного сектором-службою у справах дітей Магдалинівської селищної ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та її співмешканцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Філіпп з повагою відноситься до матері, співмешканця матері ОСОБА_6 називає батьком (а. с. 16-17).

Згідно з інформацією КНП «Магдалинівський ЦПМСД» від 28.09.2023 року, дитина ОСОБА_5 проживає зі своє матір`ю, яка слідкує за його здоров`ям. За медичною допомогою зверталася ОСОБА_1 з приводу обстеження дитини. Батько ОСОБА_7 , до сімейного лікаря жодного разу не приводив (а. с. 79).

З довідки виданої КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» від 29.09.2023 року вбачається, що мати ОСОБА_4 ОСОБА_1 приймає участь у вихованні та в навчанні дитини, протягом перебування у навчальному закладі Філіппа, його батько не з`являвся до дитячого садка, не підтримував контакти з вихователями. Вихованням дитини разом з мамою займається ОСОБА_6 (а. с. 18).

З довідки наданої практичним психологом КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» вбачається, що у дитини ОСОБА_4 благополучний емоційний стан, його сім`ю складають: мама, тато ОСОБА_8 і Філіпп. На першому плані виступає фігура ОСОБА_6 , з яким він емоційно близький (а. с. 14).

У висновку органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради від 05.12.2023 року № 1216, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглянуто на засіданні комісії з захисту прав дитини Магдалинівської селищної ради 21 листопада 2023 року. Відомості про участь ОСОБА_3 під час розгляду справи органом опіки та піклування, а також про його належне повідомлення щодо засідання комісії відсутні (а. с. 19-20).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які надали позитивну характеристику позивача, та негативну характеристику відповідача щодо невиконання ним своїх батьківських обов`язків.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Судом встановлено відсутність підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та його утримання. Крім того, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради від 05.12.2023 року № 1216 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , оскільки з пояснень учасників справи наданих в судовому засіданні вбачається наявність конфлікту батьків, не пов`язаного з ухиленням батька дитини від своїх обов`язків.

Незацікавленість батька в підготовці дитини до школи чи необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Пояснення позивача надані в судовому засіданні про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем по відношенню до дитини, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на ОСОБА_3 , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Неактивна участь батька в житті сина спричинена тривалим конфліктом між сторонами, проживанням відповідача в іншому населеному пункті та неналежним усвідомленням матір`ю необхідності участі батька у вихованні сина, незважаючи на конфліктні стосунки між сторонами. Після розірвання шлюбу сторін, а також фактичними шлюбними відносинами позивача, відповідач фактично позбавлений можливості спілкуватися із сином, що призводить до того, що формування відношення дитини до батька відбувається лише за впливом матері, яка має вкрай неприязні стосунки із відповідачем.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дитини бажає продовжувати спілкуватися із сином, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 квітня 2024 року.

Суддя Т.А.Ковальчук