Провадження № 2/369/756/24
04.04.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
08.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2019 року між ним та ОСОБА_2 був укладений Договір позики № 2511 -2019. Відповідно до п. 1 договору Позивач передав у власність Відповідача грошові кошти у розмірі 63 171 (шістдесят три тисячі сто сімдесят один) грн. 00 коп., за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс - Банк на дату укладання Договору (1 долар США = 24.25 грн) еквівалентній 2 605 (дві тисячі шістсот п`ять) доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк і з графіком відповідно до п. 5 договору. Кінцевий строк повернення позики - 22 травня 2020 року. Відповідно до п. 2 договору сума позики, встановлена п. 1 договору, отримана Позичальником від Позикодавця в день підписання договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі Позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, що становить 63 171 (шістдесят три тисячі сто сімдесят один) грн. 00 коп., що еквівалентні на день підписання цього центів за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс - Банк на дату укладання цього Договору (1 долар США = 24.25 грн) еквівалентній договору 2 605 (дві тисячі шістсот п`ять) доларів США. Згідно з п. 12 Договору у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним договором, вказаний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за цим Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку. Відповідно до п. 13 договору у випадку порушення Позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим Договором (в тому числі п.17, п. 19, п. 20 цього Договору), керуючись ст. 611 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики (або будь-якої її частини) вказаного в п. 5.1. цього Договору, більше ніж на 14 календарних днів. В такому разі, Позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась неповерненою (а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю), та пред`явити цей Договір до стягнення способами, передбаченими чинним законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п.12 цього Договору), та/або звернення до суду, та/або застосування способів досудового врегулювання на підставі цього Договору. Спосіб пред`явлення цього Договору до стягнення визначається Позикодавцем на власний розсуд. Пунктом 21 Договору встановлено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, або Договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань (застави), за цим Договором або погіршення його стану, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховану неустойку, а також виконати усі інші зобов`язання за цим Договором та Договором застави, та іншими Договорами, укладеними Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (у випадку їх укладання). Відповідно до п. 9 Договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки ШЕВРОЛЕ модель АВЕО SF69Y , 2007 року випуску, тип - легковий седан-В, колір-синій, державний номер НОМЕР_1 , який належить Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 18.10.2012р. Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській обл. Зазначає, що розмір отриманої позики складає 2605 доларів США 00 центів, що на момент підписання становило 63 171 гривень 00 коп. Всього Відповідачем було погашено основну заборгованість за договором позики на загальну суму 840 (вісімсот сорок) доларів США 00 центів. Розмір основної заборгованості Відповідача становить 2605-840=1765 (одна тисяча сімсот шістдесят п`ять) доларів США 00 центів. Відповідно до п.5.3 Договору Сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим цим Договором та законодавством України). Таким чином, сума заборгованості визначається згідно комерційного курсу продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату підписання даного повідомлення. Комерційний курс продажу долару США, встановлений ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день підписання позовної заяви становить 1 долар США = 40,7 гривні. Таким чином розмір основної заборгованості складає 1765 х 40.7 = 71 835 гривень 50 коп. Розмір 3% річних Розраховується за формулою:
На підставі викладеного, просив суд:
Судові витрати за звернення до суду покласти на Відповідача.
Цього ж дня на адресу суду Позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом вилучення транспортного засобу та передачі на відповідальне зберігання Позивачу без права користування третім особам.
12 грудня 2022 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі залишено без задоволення.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з дня постановлення вказаної ухвали.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився. До суду направив заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.
Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».
Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав.
Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року між ОСОБА_1 (далі Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі-Позичальник) був укладений Договір позики № 2511 -2019.
Відповідно до п. 1 Договору Позивач передав у власність Відповідача грошові кошти у розмірі 63 171 (шістдесят три тисячі сто сімдесят один) грн 00 коп., що еквівалентні на день підписання цього центів за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс - Банк на дату укладання цього Договору (1 долар США = 24.25 грн) еквівалентній договору 2 605 (дві тисячі шістсот п`ять) доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк і з графіком відповідно до п. 5 Договору. Кінцевий строк повернення позики - 22 травня 2020 року.
Згідно з п. 2 Договору сума позики, встановлена п. 1 Договору, отримана Позичальником від Позикодавця в день підписання договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі Позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, що становить 63 171 (шістдесят три тисячі сто сімдесят один) грн 00 коп, що еквівалентні на день підписання цього центів за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс - Банк на дату укладання цього Договору (1 долар США = 24.25 грн) еквівалентній договору 2 605 (дві тисячі шістсот п`ять) доларів США.
П. 5 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 цього Договору, без сплати процентів, згідно з Графіком повернення Позичальником грошових коштів, визначеному в п.5.1 цього Договору.
Відповідно до п.5.3 Договору Сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості, та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим цим Договором та законодавством України)
Відповідно до п. 9 Договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки CHEVROLET модель АVЕО SF69Y , 2007 року випуску, тип - легковий седан-В, колір-синій, державний номер НОМЕР_1 , який належить Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 18.10.2012р. Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській обл.
Згідно з п. 12 Договору у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним договором, вказаний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за цим Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.
Відповідно до п. 13 договору у випадку порушення Позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим Договором (в тому числі п.17, п. 19, п. 20 цього Договору), керуючись ст. 611 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про те, що зобов`язання, щодо повернення усієї суми позики, змінюється в частині строку його виконання, який настає наступного дня після простроченого строку повернення позики (або будь-якої її частини) вказаного в п. 5.1. цього Договору, більше ніж на 14 календарних днів. В такому разі, Позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась неповерненою (а Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю), та пред`явити цей Договір до стягнення способами, передбаченими чинним законодавством України, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (п.12 цього Договору), та/або звернення до суду, та/або застосування способів досудового врегулювання на підставі цього Договору. Спосіб пред`явлення цього Договору до стягнення визначається Позикодавцем на власний розсуд.
Пунктом 20 Договору встановлено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, або Договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань (застави), за цим Договором або погіршення його стану, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховану неустойку, а також виконати усі інші зобов`язання за цим Договором та Договором застави, та іншими Договорами, укладеними Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника (у випадку їх укладання).
25.11.2019 року між ОСОБА_1 (далі Заставодержатель) та ОСОБА_2 (далі - Заставодавець) був укладений договір застави, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П. 25 листопада 2019 року, зареєстровано в реєстрі за № 1788.
Відповідно до п.1.1. цього Договору забезпечується заставою виконання Заставодавцем зобов`язань за Договором позики, укладеного 25 листопада 2019 року між Заставодержателем та Заставодавцем (далі - «Договір позики»), за умовами якого Заставодавець, зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю позику в сумі 63 171 (шістдесят три тисячі сто сімдесят одна) грн 00 коп, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ Правекс - Банк на дату укладання цього Договору (1 долар США = 24,25 гривень), еквівалентній 2 605,00 (Дві тисячі шістсот п`ять) доларів США 00 центів.Строк повернення позики - 22 травня 2020 (двадцять друге травня дві тисячі двадцятого)року, без нарахування відсотків від суми позики, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики та цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.
Відповідно до п. 1.2. Договору Предметом застави за цим Договором є рухоме майно Заставодавця (далі за текстом "Предмет застави»), а саме автомобіль марки CHEVROLET, модель АVЕО SF69Y, 2007 року випуску, тип легковий седан-В, колір-синій, державний номер НОМЕР_1 , який належить Заставодавцю та зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданого Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській області, 18 жовтня 2012 року.
Розмір отриманої позики складає 2 605 доларів США, що на момент підписання договору позики становило 63 171,00 грн.
Позикодавцем зазначено, що Позичальник частково виконав свої зобов`язання за Договором позики і повернув Позикодавцю частину суми позики в розмірі 840 доларів США.
В обумовлений Договором позики термін (22 травня 2020 року) Позичальник не повернув Позикодавцю залишок суми позики в розмірі гривневого еквівалента 1 765,00 доларів США (2605 -840= 1765 доларів США), в зв`язку з чим, станом на 16 листопада 2022 року (дата підписання позовної заяви) у Позичальника виникла прострочена заборгованість за Договором позики в розмірі 1765 х 40.7 = 71 835 гривень 50 коп.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.
Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Звертаючись до суду з позовом, Товариство вважає, що його права як позикодавця на отримання коштів за договором позики порушене, оскільки відповідач не виконав вимоги зобов`язання належним чином.
Отже, суду належить надати з`ясувати природу спірних правовідносин та встановити наявність чи відсутність в діях відповідача ознак порушення зобов`язання за спірним договором.
Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Матеріали справи містять докази на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, обсяг прав та обов`язків за яким визначений умовами договору позики.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивач надав у борг відповідачу суму грошових коштів в розмірі 63 171 грн 00 коп, що на дату підписання договору еквівалентно 2 605,00 доларів США, внаслідок чого у позикодавця виникло право на отримання грошових коштів за договором позики та відсотків за користування коштами, а у позичальника обов`язок з повернення позичених коштів та сплати відсотків за користування коштами.
Між сторонами договору було погоджено порядок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме в п. 5.1 Договору погоджено графік повернення позичальником грошових коштів до 22 травня 2020 року.
Позичальник частково виконав свої зобов`язання за Договором позики і повернув Позикодавцю частину суми позики в розмірі 840 доларів США, що підтвердив позивач у своїй позовній заяві.
Отже, позикодавцем станом на час подання позовної заяви отримано в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошові кошти у розмірі 840 доларів США.
Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, за змістом якого загальна сума грошових коштів, які підлягали сплаті відповідачем відповідно до положень договору, становить 71 835,50 грн, що на момент подачі позову еквівалентно 1 765 доларів США розмір позики та 3% річних у сумі 5 369,39 грн.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті524 ЦК України, Законом України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018№2473-VIII.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Тобто, сторони договору позики скористались правом, що перебачено в ч.2 ст.533 ЦК України та визначили в п.п. 3.3, 3.4 Договору позики, що позичальник повинен повернути суму позику чи її частину не за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а із застосуванням комерційного курсу продажу долара США, встановленого ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення кожного платежу за Договором позики.
Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний. Відповідач відомості, наведені в розрахунку не спростував, свій розрахунок заборгованості за договором позики або доказів сплати боргу не надав.
Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь залишок боргу з урахуванням п.5.3. Договору позики № 2511-2019 від 25 листопада 2019 року в розмірі 71 835,50 грн, що еквівалентно 1765,00 доларів США.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 5 369,39 грн за період з 22 травня 2020 року по 16 листопада 2022 року суд приходить до такого висновку.
Відповідно до положень статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Розмір 3% річних розраховується за формулою:
Таким чином, розмір 3% річних складає 5363 гривень 39 коп.
Здійснивши перевірку розрахунку, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума 3 % річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 625 ЦК України за період з 22 травня 2020 року до 16 листопада 2022 року становить 5 363 грн 39 коп.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992, 40 грн.
Керуючись ст. ст. 81, 83, 89, 141, 133, 137, 264-266, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 6, 15, 16, 192, 193, 509, 524, 526, 533, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 627, 627, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором позики №2511 -2019 від 25 листопада 2019 року на загальну суму 77 204 (сімдесят сім тисяч двісті чотири) грн 89 коп., що складається з: розміру основної заборгованості у сумі 71 835 (сімдесят одна тисяча вісімсот тридцять п`ять) грн. 50 коп.; 3% річних у сумі 5 369 (п`ять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн 39 коп та судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса : АДРЕСА_2 .
Суддя: І.О . Фінагеєва