ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Максюта Ж.І., ознайомившись із апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю суду,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2023 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка безпосередньо надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року визначено склад суду: Максюта Ж.І.(суддя-доповідач), Свистунова О.В., Кононенко О.М.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя Максюта Ж.І. вважає за необхідне заявити самовідвід у справі при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю суду, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, колегією суддів у складі головуючого судді Максюти Ж.І., суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А. було задоволено самовідвід зазначеної колегії суддів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

У ст. 15 Кодексу суддівської етики та п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 01 жовтня 1982 року - «Пєрсак проти Бельгії», від 15 грудня 2011 року - «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З урахуванням викладеного, оскільки суддею Максютою Ж.І., як головуючим суддею у справі вже було вирішено питання самовідводу, тому цивільну справу №201/11393/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю суду необхідно передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України,апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Взяти самовідвід по цивільній справі №201/11393/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю суду.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ж.І.Максюта