КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Єдиний унікальний номер справи № 752/2341/21
Апеляційне провадження № 22-з/824/734/2024
П О С Т А Н О В А

(додаткове судове рішення)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звернулося до суду із вказаною позовною заявою та просило стягнути із відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 9 971,41 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 9 971 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) гривню 41 копійку та сплачений судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишенобез задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року залишено без змін.

У мотивувальній частині постанови апеляційний суд надав оцінку наявним у матеріалам справи доказам щодо понесених сторонами судових витрат та дійшов висновків щодо їх розподілу між учасниками справи, однак, у резолютивній частині рішення питання розподілу судових витрат суд не вирішив.

До Київського апеляційного суду 12 квітня 2024 року надійшла заява представниці ФОП ОСОБА_1 - адвоката Каплі А.С. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.

Заява мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи у справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Заявник вказує, що позивачем було витрачено 5000 грн на правову допомогу в межах розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, на підготовку відзиву на апеляційну скаргу.

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу. Вказує, що розмір витрат є завищеним, факт оплати цих витрат не підтверджується належними доказами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до норм ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження розміру понесених ФОП ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в матеріалах справи містяться: ордер, акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1 від 14 травня 2021 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року за змістом статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ФОП ОСОБА_1 на правову допомогу на загальну суму 5000,00 гривень, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення вказаних витрат із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути0 оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: