Номер провадження: 22-ц/813/3533/24
Справа № 494/1568/23
Головуючий у першій інстанції Панчишина А.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
08.04.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро»,
на рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року,
за позовом Виконуючого обов`язків керівника Березівської окружної прокуратури Котормуса Сергія Петровича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та припинення договору оренди та права користування земельною ділянкою
Короткий зміст позовних вимог
Позивач посилається на те, що право власності на землі сільськогосподарського призначення мають громадяни України. Оскільки відповідач є громадянином Республіки Білорусь та впродовж року не здійснила відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вважає наявними підстави для припинення права власності відповідача на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та припинення договору оренди та права користування земельною ділянкою.
Короткий зміст рішень суду
Березівський районний суд Одеської області рішенням від 16 листопада 2023 року позов Виконуючого обов`язків керівника Березівської окружної прокуратури Котормуса Сергія Петровича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та припинення договору оренди та права користування земельною ділянкою задовольнив.
Судом першої інстанції вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Республіки Білорусь порушила визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила її упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод володіє спірною земельною ділянкою на території України.
Враховуючи заявлену прокурором позовну вимогу про конфіскацію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності громадянці Республіка Білорусь ОСОБА_1 , та яка, у подальшому, підлягає продажу на земельних торгах, суд першої інстанції вважав, що права попереднього власника та обов`язки третіх осіб на цю землю (право оренди ТОВ «Розквітне-Агро») не можуть перейти до нового власника земельної ділянки, а тому підлягають припиненню за рішенням суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» просить рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року в частині задоволення позовних вимог про припинення договору оренди земельної ділянки та про припинення права користування земельної ділянки шляхом скасування державної реєстрації права оренди, та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Виконуючого обов`язків керівника Березівської окружної прокуратури Котормуса Сергія Петровича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Скаржник вважає, що положення статей 141 та 142 Земельного кодексу України чітко розмежовують підстави для припинення права власності на земельну ділянку від підстав для припинення права користування землею, із змісту яких в сукупності можна дійти висновку, що конфіскація земельної ділянки є підставою для припинення лише права власності, яке реалізовується виключно шляхом прийняття відповідного судового рішення.
ТОВ «Розквітне-Агро» зазначає, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за останнім саме право користування (оренди) на земельну ділянку, тобто, речове право, похідне від права власності, що не позбавляє можливості власника земельної ділянки продати його ділянку на аукціоні.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву у письмовій формі.
Березівська окружна прокуратура копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримала 06.02.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу виконуючий обов`язки керівника Березівської окружної прокуратури просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що ухвалення судом першої інстанції рішення про скасування державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішення речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.
Головне управління Держгеокадастру в Одеській області копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримало 23.01.2024 року та 18.12.2023 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
04.04.2024 року за допомогою підсистеми (модуля) Електронний суд Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулось до Одеського апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому, зокрема просив поновити строк на його подання.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 08.04.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив залишив без розгляду з огляду на таке.
Як вже зазначалось Головне управління Держгеокадастру в Одеській області копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами отримало 23.01.2024 року та 18.12.2023 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Враховуючи викладене, останнім днем для подання відзиву є 02.02.2024 року.
З відзивом на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулось 04.04.2024 року.
Отже відзив подано з пропуском строку, встановленого ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2024 року.
Відповідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.
Клопотання про поновлення строку на подання відзиву обґрунтоване надмірним навантаженням та значним обсягом вхідної судової кореспонденції та необхідністю витребування необхідної інформації щодо спірної земельної ділянки, у зв`язку з регулярними незапланованими відключеннями світла.
Апеляційний суд зазначає, що обставини на які посилається відповідач не є поважними, разом з тим на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу, враховуючи викладене, колегія суддів вважає клопотання про поновлення строку на подання відзиву необґрунтованим, тому останнє не підлягає задоволенню, а відзив підлягає залишенню без розгляду.
Скаржник та його представник копію ухвали про відкриття провадження отримали 23.01.2024 року, в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
16.02.2024 року позивачем направлено засобами поштового зв`язку на адресу Одеського апеляційного суду
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», у зв`язку з тим, що остання є громадянкою Республіки Білорусь та разом з тим, Законом України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX) зупинено у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (далі - Протокол до Конвенції).
Одночасно цим Законом постановлено вийти з Конвенції та Протоколу до Конвенції. Закон № 2783-IX набрав чинності 23 грудня 2022 року.
Прокурор Березівської окружної прокуратури, який брав участь у судовому засіданні, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, який брав участь у судовому засіданні, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро», який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу задовольнити.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Республіки Білорусь порушила визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила її упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод володіє спірною земельною ділянкою на території України.
Враховуючи заявлену прокурором позовну вимогу про конфіскацію земельної ділянки, що належить на праві приватної власності громадянці Республіка Білорусь ОСОБА_1 , та яка, у подальшому, підлягає продажу на земельних торгах, суд першої інстанції вважав, що права попереднього власника та обов`язки третіх осіб на цю землю (право оренди ТОВ «Розквітне-Агро») не можуть перейти до нового власника земельної ділянки, а тому підлягають припиненню за рішенням суду.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Договір укладено строком на 10 років, але з огляду на особливості правового режиму земель сільськогосподарського призначення, в будь-якому випадку, договір діє до 31 грудня останнього року строку договору (включно). Перебіг строку дії договору розпочинається з дня державної реєстрації права оренди за цим договором.
Пунктом 7 частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення.
Частиною 2 ст. 412 ЦК України визначено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.
Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності (частина перша статті 140 ЗК України).
Підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії; з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами); и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу (частина перша статті 141 ЗК України).
Положеннями ст. 143 Земельного кодексу України визначено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.
Формулювання приписів статей 140, 141 і 143 ЗК України частково дублюються, а стаття 143 ЗК України має назву «Підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку», тобто поєднує підстави припинення у судовому порядку як права власності, так і права користування земельною ділянкою. Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що положення п. «д» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України з огляду на положення ст. 143 Земельного кодексу України є підставою лише для примусового припинення права власності на земельну ділянку, апеляційним судом відхиляються.
Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Положеннями частини п`ятої статті 148-1 ЗК України встановлено, що вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині не можливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 148-1 ЗК України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренди землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із статтею 1 Закону України «Про оренди землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положеннями статті 14 Закону України «Про оренди землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).
Частиною шостою статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка передається в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може містити положень про зміну його умов або припинення договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізацією юридичної особи.
За змістом вказаної норми умовою збереження оренди є зміна власника землі, а не форми власності чи виду використання земельної ділянки. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.12.2023 року у справі № 351/2861/19.
Положеннями ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, ліквідації юридичної особи-орендаря.
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Розквітне-Агро» залишити без задоволення.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький