У Х В А Л А

Імене України

Справа №377/299/24

Провадження №2-з/377/8/24

17 квітня 2024 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мажуга Олег Вікторович, про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И Л А:

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мажуга О.В., через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, інфляційних втрат і трьох процентів річних та просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані грошові кошти в розмірі 106 400,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 746,08 грн та 3 % річних у розмірі 915,79 грн, всього 108 061,87 грн.

Одночасно з позовною заявою через систему «Електронний суд» позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти, що перебувають на рахунках в банківських чи фінансових установах, в межах суми боргу.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 виник спір щодо безпідставно утриманих коштів на суму 106 400,00 грн, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 106 400,00 грн. Необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що 29.12.2023 позивач домовився про купівлю у відповідача автомобіля марки OPEL ASTRA, 2001 року випуску, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить останньому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 7441 від 05.05.2021. На підставі попередньої домовленості та усного договору 29.12.2023 позивач перерахував на банківський рахунок відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 106 400,00 грн, після чого відповідач видав на ім`я позивача довіреність, яка посвідчена 29.12.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М. за р.№ 2703, на продаж за ціну та на умовах на свій розсуд належний відповідачу транспортний засіб, для чого надав право транспортувати цей автомобіль, керувати ним, представляти інтереси в органах нотаріату, страхових організаціях, на біржах, територіальних сервісних центрах МВС, тощо. Натомість відповідач без будь-якого повідомлення та попередження позивача відмовився передавати транспортний засіб, скасував довіреність та відмовляється повертати утримані грошові кошти, чим завдає останньому велику матеріальну шкоду. Заявник вважає, що під час розгляду позовної заяви або у разі задоволення позову, відповідач відчужить третім особам усе нерухоме та рухоме майно або вчинить дії щодо приховування належного йому рухомого і нерухомого майна та грошових коштів, тим самим унеможливить виконання рішення суду у цій справі. У разі задоволення позовних вимог та невжиття заходів забезпечення позову в подальшому повне виконання рішення суду буде неможливим, а повноцінне відновлення порушених прав позивача потребуватиме значних зусиль, часу, витрат та неодноразових звернень до суду. Звертає увагу, що заявник має зареєстроване в установленому порядку місце проживання, тому у разі відмови у задоволенні позову збитки не будуть спричинені відповідачу здійсненим забезпеченням, отже зустрічне забезпечення є недоцільним.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, за змістом наведених вище норм умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, які можуть призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у справі №381/4019/18, постанова від 12 лютого 2020 року.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Із заяви вбачається, що відповідач ухиляється від зобов`язання повернути грошові кошти позивачу, а тому в заявника є підстави вважати, що відповідач може відчужити третім особам все рухоме та нерухоме майно або вчинить дії щодо приховування такого майна та грошових коштів, тим самим унеможливить виконання рішення суду.

Разом з цим, належного обґрунтування необхідності забезпечення позову у спосіб, зазначений в заяві, дана заява не містить і будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог про забезпечення позову заявник не надав.

У заяві відсутні відомості про те, яке саме рухоме та нерухоме майно, розмір грошових коштів належать на праві власності відповідачу, в яких банківських та/чи фінансових установах відкриті рахунки відповідача та не надані докази на їх підтвердження.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та ін.

Таким чином, саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди для виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідно заяви.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мажуга Олег Вікторович, про забезпечення позову.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 17 квітня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич