ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 511/2330/20

провадження № 61-10546св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Одеської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Бобровської І. В., та постанову Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Сегеди С. М., Дришлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції мотивувало тим, що 29 травня 2020 року між ним, з однієї сторони та працівником ОСОБА_1 , з іншої сторони, укладений договір № 11-369 короткострокової безпроцентної позики. Згідно з пунктом 1.1 договору позики, який укладений відповідно до договору новації від 29 травня 2020 року, відповідач зобов`язалася в строк та в порядку, визначеному договором позики, повернути грошові кошти у розмірі 26 622,60 грн. Позивач не повернула суми позики у строк, визначений графіком повернення позики.

Оскільки відповідач порушила умови договору позики, АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 28 510,14 грн, із яких: 26 622,00 грн - позика, 1 510,03 грн - пеня та 377,51 грн - 3 % річних, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції про визнання недійсними договору новації та договору короткострокової безпроцентної позики.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона працювала у позивача та була звільнена за власним бажанням.

Позивачка за зустрічним позовом уважала, що договори новації та короткострокової безпроцентної позики є недійсними, оскільки шкода, заподіяна роботодавцю внаслідок виконання трудових відносин, не є боргом, який виник із договірних відносин, а тому він не може бути замінений на позикове зобов`язання. У відповідача відсутні докази виникнення у неї боргу на вищевказану суму.

Позивач уважає, що сума, яка є предметом спору, не є боргом, а є шкодою для товариства, яка виникла внаслідок неналежного виконання працівником трудових обов`язків, тому стягнення цих коштів у порядку статті 1053 ЦК України неможливо, тому договір новації підлягає визнанню недійсним. Позивач уважала, що оскільки договір новації є недійсним, то недійсним слід визнати і договір короткострокової безпроцентної позики.

Збільшивши позовні вимоги зустрічного позову, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсним договір новації від 29 травня 2020 року, укладений між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір короткострокової безпроцентної позики від 29 травня 2020 року № 11-369, укладений між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2021 року у позові АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції про визнання недійсним договору короткострокової безпроцентної позики та договору новації задоволено.

Визнано недійсними договір короткострокової безпроцентної позики від 29 травня 2020 року № 11-369 та договір новації від 29 травня 2020 року № 11-368, укладені між АТ «Укрпошта» в особі директора Одеської дирекції АТ «Укрпошта» Дрозд С. Я. та ОСОБА_1

Стягнуто з АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції залишено без задоволення, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вважав, що сума, яка є предметом спору, не є боргом, а є шкодою для АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції, яка виникла внаслідок неналежного виконання працівником трудових обов`язків, а тому підстав для задоволення позову про стягнення коштів на підставі статті 1053 ЦК України немає, а відповідно до вказаних норм зустрічний позов про визнання недійсним договору позики та договору новації підлягає задоволенню.

Короткий зміст касаційної скарги

У липня 2023 року АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення первинних позовних вимог та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20 липня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

31 серпня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Роздільнянського районного суду Одеської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У вересні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості укладання договору новації боргу у позикове зобов`язання, не зважаючи на відсутність реальної передачі позичальникові грошових коштів.

Судами порушено вимоги частини четвертої статті 265 ЦПК України, оскільки оскаржувані рішення не містять даних про мотиви відхилення чи прийняття судом кожного з аргументів заявника, а також мотивів, з яких суди дійшли висновків та норм законів, якими керувалися.

Відзив на касаційну скаргу у визначений Верховним Судом строк не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом (розпорядженням) від 21 листопада 2019 року № 002-790-к ОСОБА_1 з 28 листопада 2019 року прийнята на роботу до Відділення поштового зв`язку Виноградар, V гр (67472) Центральне відділення поштового зв`язку Роздільна, на посаду начальника відділення поштового зв`язку. Оклад 4 507,00 грн, тривалість робочого тижня - 40 год. Табельний номер 11507741.

Із договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між директором АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції та працівником ВПЗ Виноградар ОСОБА_1 встановлено, що на ОСОБА_1 як начальника покладено повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених АТ «Укрпошта» Одеська дирекція матеріальних цінностей.

Наказом (розпорядженням) від 13 березня 2020 року № 408-к про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 з 13 березня 2020 року звільнено з відділення поштового зв`язку Виноградар з посади начальника відділення поштового зв`язку на підставі статті 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням.

З акта за результатами службового розслідування за фактом виявлення нестачі грошової готівки та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Виноградар філії Одеська дирекція АТ «Укрпошта» від 29 травня 2020 року, затвердженого Директором філії Одеська дирекція встановлено, що під час внутрішнього розслідування було виявлено нестачу грошових коштів за актом від 13 березня - 02 квітня 2020 року у сумі 53 953,50 грн, у тому числі грошової готівки на суму 50 024,68 грн, товарів народного споживання на суму 3 928,82 грн.

Шляхом добровільного відшкодування начальником ВПЗ Виноградар ОСОБА_1 нестачі за товар на загальну суму 3 928,82 грн та шляхом проведення додаткової перевірки, зменшено суму нестачі до 26 622,60 грн, у тому числі нестача у Головній касі у сумі 13 713,80 грн, нестача на номенклатурному коді 94201 - 12 908,80 грн, яка складалась із розбіжності у касових звітах Ф.130 та АС ППЕП (перекази).

Комісія запропонувала для відшкодування збитків передбачити укладення із ОСОБА_1 договору новації та договору позики.

29 травня 2020 року між АТ «Укрпошта» в особі директора Одеської дирекції Дрозда С.Я. та ОСОБА_1 укладений договір новації № 11-368, згідно з яким визначено, що якщо ОСОБА_1 не в змозі буде відшкодувати матеріальну шкоду, завдану АТ «Укрпошта» у розмірі 26 622,60 грн, яка була завдана шляхом протиправного заволодіння ОСОБА_1 вказаною сумою під час виконання трудових обов`язків, це зобов`язання буде замінено новим зобов`язанням, відповідно до статей 60, 1053 ЦК України.

29 травня 2020 року між АТ «Укрпошта» в особі директора Одеської дирекції Дрозда С. Я. та ОСОБА_1 укладений договір короткострокової безпроцентної позики № 11-369.

Відповідно до пункту 1.1 договору позики, який укладений відповідно до договору новації від 29 травня 2020 року, ОСОБА_1 надано позику у розмірі 26 622,60 грн. Сторони домовились, що проценти за користування позикою встановлюються у розмірі 0 процентів від суми позики (пункт 1.2 договору позики).

Пункт 2.1 договору позики передбачено, що позичальник повертає позику позикодавцю щомісяця рівними частками, згідно з графіку повернення позики, шляхом здійснення позикодавцем утримань із заробітної плати позичальника, та/або шляхом внесення грошових коштів позики у касу позикодавця.

З графіка повернення позики встановлено: 01 липня 2020 року ОСОБА_1 повинна сплатити грошові кошти у розмірі 2 218,55 грн, 01 серпня 2020 року - 2 218,55 грн, 01 вересня 2020 року - 2 218,55 грн, 01 жовтня 2020 року - 2 218,55 грн, 01 листопада 2020 року - 2 218,55 грн, 01 грудня 2020 року - 2 218,55 грн, 01 січня 2021 року - 2 218,55 грн, 01 лютого 2021 року - 2 218,55 грн, 01 березня 2021 року - 2 218,55 грн, 01 квітня 2021 року - 2 218,55 грн, 01 травня 2021 року - 2 218,55 грн, 01 червня 2021 року - 2 218,55 грн, а всього - 26 622,60 грн.

Пунктом 3.3 договору позики визначено, що у разі наявності підстав, передбачених пунктом 3.3 договору позики, для дострокового розірвання договору позичальник зобов`язаний повернути весь залишок позики позикодавцю не пізніше наступного дня, з моменту виникнення підстав дострокового припинення договору позики.

Позику у строки, визначені графіком, ОСОБА_1 не повернула.

Із розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором короткострокової безпроцентної позики від 29 травня 2020 року № 11-369 встановлено, що сума заборгованості становить 26 622,60 грн. Дата початку розрахунку 02 липня 2020 року, дата закінчення - 21 грудня 2020 року. Розрахунок пені здійснено за 173 дні, за період з 02 липня 2020 року до 21 грудня 2020 року. Облікова ставка Національного банку України становить 6, розрахункова ставка 12 % у рік. На підставі викладеного, сума пені становить 1 510,03 грн.

Відповідно до розрахунку процентів за користування грошовими коштами позивач застосував процентну ставку 3 % на суму заборгованості 26 622,60 грн, що склало 377,51 грн процентів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга АТ «Укрпошта» в особі директора Одеської дирекції не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ознаки новації випливають здебільшого зі статті 604 ЦК України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

Тлумачення вказаної норми свідчать про наявність таких ознак новації: 1) це спосіб припинення зобов`язання; 2) вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); 3) є двостороннім правочином; 4) нове зобов`язання, пов`язане з попереднім; 5) спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну.

Зазначені умови АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції та ОСОБА_1 не дотримало, оскільки відсутній загальний наслідок новації, а саме припинення первісного та виникнення нового зобов`язання.

Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судами встановлено, що ініціатором укладення оспорюваних договорів є АТ «Укрпошта» в особі Одеської дирекції. При цьому сторони не заперечували, що майнова шкода товариству була завдана працівником ОСОБА_1 під час здійснення нею своїх трудових обов`язків.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Ці види відповідальності за правовою природою істотно відрізняються одне від одного.

Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, підстави, обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП України.

Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією.

Тому норми ЦК України, які спрямовані на правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності, не поширюються на трудові правовідносини щодо матеріальної відповідальності працівника, які врегульовані, зокрема, статтями 130, 134 КЗпП України.

Відповідно можливе застосування інституту новації, як це мало місце у спірних правовідносинах, не трансформує трудові відносини щодо матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну працівником підприємству, установі, організації, у цивільні позикові правовідносини.

Отже, галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Щодо шкоди, завданої роботодавцю працівником внаслідок недотримання трудової дисципліни, норми цивільного законодавства не застосовуються.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 рокуу справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Врахувавши характер спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що норми трудового законодавства, як гарантія дотримання прав працівників, не передбачають права на укладення між роботодавцем та працівником договорів заміни зобов`язань працівника з відшкодування шкоди позиковим зобов`язанням, оскільки норми цивільного законодавства у спірних правовідносинах не застосовуються.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 500/9201/18 (провадження № 61-19437св20), від 21 липня 2023 року у справі № 502/415/21 (провадження № 61-13193св22) від 28 лютого 2024 року у справі № 686/21381/21 (провадження № 61-17602св23).

Судами попередніх інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили і оцінили докази та встановили обставини у справі, правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин.

Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник