Справа №295/7749/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанови від 19.03.2024 про відкриття виконавчого провадження №74497987, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржників, а також визнати борг із 01.05.2014 по 01.08.2019 недійсним у зв`язку з строком давності та зобов`язати КП «Житомиртеплокомуненерго» списати борг.

В обґрунтування скарги вказує, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/7749/20 від 25.01.2021, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 23.03.2021 позов Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення. Скаржник вважає, що між ним та КП «Житомиртеплокомуненерго» відсутні договірні правовідносини, оскільки він не укладав договір, де брав би на себе зобов`язання щодо сплати вартості наданих послуг з централізованого опалення. Крім того, боржник звертає увагу, що строк позовної давності закінчився 23.03.2024, виконавчий лист він не отримував до теперішнього часу. Також ОСОБА_1 звертав увагу, що він отримує пенсію в розмірі 2 520 грн., що являється менше прожиткового мінімуму, а тому ніхто не має права на стягнення зазначених коштів.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. та/або її представник, а також представник КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, заслухавши пояснення боржника, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази, дійшов наступного висновку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2021 у справі №295/7749/20 задоволені позовні вимоги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та, зокрема. стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення в сумі 8 306 грн. 82 коп., а також 770 грн. 48 коп. судового збору (а.с. 89-93).

23.03.2021 року постановою Житомирського апеляційного суду рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2021 року залишено без змін (а.с. 145-148).

На виконання рішення суду 18.05.2021 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист №295/7749/20.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19.03.2024 було відкрито виконавче провадження ВП №74497987 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 295/7749/20 (а.с. 180).

У той же день приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесені постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 907,73 грн. (а.с. 181), постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до змісту якої загальна сума мінімальних витрат становить 387,25 грн. (а.с. 182), а також постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, відповідно до змісту якої загальна сума додаткових витрат складає 312,75 грн. (а.с. 183).

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 20.03.2024 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с. 185).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21) вказано, що: «частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Аналізуючи зазначені норми права у поєднанні з висловленими Великою Палатою Верховного Суду принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, слід дійти висновків, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця».

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У зв`язку із тим, що предметом розгляду скарги ОСОБА_1 , серед іншого є вимоги про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, на виконання вимог закону суд вважає за необхідне закрити провадження у зазначеній частині вимог скарги.

Як вбачається із матеріалів справи боржник, поряд з іншим, оскаржує постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2024 року, пунктом 3 якої передбачається стягнення з нього виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 907,73 грн.

З наведеного слідує, що до юрисдикції Богунського районного суду м. Житомира не відноситься розгляд скарги ОСОБА_1 в частині оскарження пункту 3 постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2024 року, яким з боржника стягнута основна винагорода приватного виконавця. У зв`язку з викладеним, провадження по справі в цій частині слід також закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Щодо правомірності дій приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. та винесених нею оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині п`ятій статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (частини перша, друга статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Так, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Встановлено, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2021 у справі №295/7749/20 набрало законної сили 23.03.2021 року, а виконавче провадження №74497987 було відкрито 19.03.2024 року.

Окремо суд вважає за доцільне зауважити, що згідно з пунктом 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, в ході судового розгляду скарги було встановлено, що приватний виконавець отримав у передбачений Законом України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчих документів до виконання від стягувача виконавчий лист №295/7749/20 від 18.05.2021, який у встановленому законом порядку не визнавався таким, що не підлягає виконанню, приватним виконавцем із дотриманням вимог законодавства України відкрито виконавче провадження і винесена відповідна постанова, а також постанова про арешт коштів боржника. Таким чином, суд дійшов висновку, що постанови приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19 березня 2024 року про відкриття виконавчого провадження ВП №74497987, від 20 березня 2024 року про арешт коштів боржника прийняті відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах наданих приватному виконавцю повноважень.

За наведених обставин, суд не вбачає в діях приватного виконавця порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, у зв`язку із чим у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 в цій частині вимог належить відмовити.

Інші наявні в матеріалах справи докази зазначених висновків суду не спростовують.

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, визнання боргу із 01.05.2014 по 01.08.2019 недійсним у зв`язку зі строком давності та зобов`язання КП «Житомиртеплокомуненерго» списати такий борг у зв`язку із безпідставністю таких вимог. Судом під час розгляду справи №295/7749/20 з`ясовувались підстави для застосування позовної давності, сплив якої є підставою для відмови у позові, та надавалась оцінка відповідним обставинам, а тому звернення із відповідною заявою під час розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового рішення є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 76-81, 89, 260, 261, 447, 449-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі у частині вимог скарги ОСОБА_1 про скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19.03.2024 року про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження закрити.

Провадження у справі у частині вимог скарги ОСОБА_1 про оскарження пункту 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19.03.2024 ВП № 74497987 про відкриття виконавчого провадження, яким стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 907,73 грн., - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи у частині вимог скарги про скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19.03.2024 року про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, а також про оскарження пункту 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 19.03.2024 ВП № 74497987 про відкриття виконавчого провадження віднесений до юрисдикції Житомирського окружного адміністративного суду.

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя