УХВАЛА

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 461/5470/23

провадження № 61-5320ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

09 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 10 серпня 2007 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 173.Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/20 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги в частині оскарження рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року про розірвання шлюбу. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року у частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду міста Львова від 18 жовтня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 11 квітня 2024 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення аліментів, ухвалити нове судове рішення в цій частині, задовольнити зустрічний позов повністю, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі про розірвання шлюбу і стягнення аліментів.

Відповідно до пунктів 3, частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); про розірвання шлюбу.

Справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром присуджених аліментів, вказує, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також справа має виняткове значення для заявниці та її сина, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд, взявши до уваги, що заявниця не погоджується з розміром аліментів, які стягнуті судом з батька на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/20 частини доходів, щомісячний розмір яких у 2023 році складав 793 823,27 грн, вважає, що наведені заявницею аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень у цій малозначній справі.

Незгода заявниці з розміром аліментів, які визначаються з урахуванням конкретних обставин справи (зокрема встановлено, що батько дитини окрім аліментів добровільно надає матеріальну допомогу синові у виді перерахування коштів на банківську картку сина, оплату потреб для розвитку і оздоровлення дитини), не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

За встановлених судами обставин незгода ОСОБА_1 з оскарженими судовими рішеннями не свідчить про те, що справа має виняткове значення для неї та сина.

Зазначені у касаційній скарзі доводи про те, що ця справа не може відноситися до категорії малозначних є необґрунтованими та зводяться до власного тлумачення заявницею норм права.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович