Справа № 308/4978/20
У Х В А Л А

про повернення заяви

18 квітня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2021 року у справі №308/4978/20, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2021 року у справі №308/4978/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Заяву мотивовано тим, що стягувач за даним судовим наказом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.11.2023 року є позбавленою батьківських прав, а відтак, наявна часткова необґрунтованість вимог стягувача.

Заявник зазначає, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2024 року у справі №308/4978/20 заявнику роз`яснено право звернутися до суду із заявою у порядку статті 432 ЦПК України.

Розглянувши заяву із доданими документами, суддя дійшла висновку про наявність підстав для її повернення заявнику у зв`язку із таким.

Як встановлено судом 30.03.2021 року Ужгородським міськрайонним судом було винесено судовий наказ №308/4978/20, згідно якого вирішено стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу 26.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 2 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Частинами 1, 2, 3, 4 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 3 ЗУ "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

Відповідно до судового наказу № 308/4978/20 виданого 30.03.2021 року по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття стягувачем є ОСОБА_2 , боржником є ОСОБА_3 .

В силу положень ст. 432 ЦПК України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню суд може виключно за заявою стягувача або боржника (у випадках, встановлених законом).

Нормами ст. 432 ЦПК України передбачено вичерпний перелік осіб, які мають право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки, із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню звернувся заявник ОСОБА_1 , яка не є ні стягувачем, ні боржником за даним судовим наказом, суд вважає, що заява подана особою, яка не має право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Отже, заява подана особою, яка не має цивільної процесуальної правоздатності на подання даної заяви.

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

До спірних правовідносин необхідно застосовувати п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, а саме: заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вищенаведене, оскільки заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню до суду подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності на подання вказаної заяви, суд приходить до висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2021 року у справі №308/4978/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, а саме: заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 185, 268, 263-264, 353, 432 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2021 року у справі №308/4978/20 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца