Номер провадження: 22-ц/813/443/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційною скаргою адвоката Лящук Євгена Всеволодовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання нарахування необлікованого (донарахованого) природного газу неправомірним, скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Суворовського районного суду м. Одеси та просив визнати неправомірним та скасувати акт - розрахунок № 130 від 29.09.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року на суму 72 925,35 гривень. Зобов`язати ПАТ «ОДЕСАГАЗ» за власний рахунок встановити постійним лічильник обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 . Скасувати рахунок № 6284 від 24 квітня 2019 року у розмірі 3 694, 80 гривень для проведення експертної повірки газового лічильника (т. 1, а.с. 1-7).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 вирішено залишити без задоволення (т. 1, а.с. 144-149).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 22 липня 2021 року адвокатом Лящук Є.В. в інтересах ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку на адресу суду апеляційну скаргу, в якій останній просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що з висновками суду першої інстанції не погоджується, оскаржуване рішення вважає таким, що підлягає скасування, посилаючись на наступні обставини. Зокрема, апелянт повідомляє про те, що у акті № 170 проведеної експертизи та акті про порушення побутовим споживачем № 198 від 11.04.2019 року вказані різні типи ЗВТ. Крім того, у акті експертизи вказано, що споживач ОСОБА_1 був присутній при її проведенні, проте, як зазначає останній не був при експертному дослідженні лічильника газу. На думку апелянта, АТ «Одесагаз» не надано доказів факту викривлення даних обліку природного газу, адже, несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкцій лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку. Апелянт наполягає на тому, що АТ «Одесагаз» не має повноважень для проведення перевірок. Стосовно цього, апелянт повідомляє, що на сайті Мінекономрозвитку міститься Державний реєстр наукових метрологічних центрів, уповноважених на проведення перевірок засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та згідно з їх відомостями, станом на 07.05.2019 року відсутні інформація щодо повноважень АТ «Одесагаз» на проведення таких перевірок (т. 1, а.с. 154-178).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.099.2021 року було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 22.11.2021 року справу було призначено до розгляду (т. 1, а.с. 185-187, 204).

01.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив АТ «Одесагаз» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , згідно якого зазначають, що твердження апелянта щодо проведення відповідної експертизи без його участі є помилковими та спростовуються наявними матеріалами справи, а саме актом експертизи ЗВТ та пломб № 170 від 24.04.2019 року, в якому зазначено, що присутність останнього під час проведення експертизи та відповідно здійснення засвідчення відомостей даного акту власним підписом. Окрім наведеного, представник АТ «Одесагаз» також зазначає щодо помилковості посилань позивача на відсутність встановлення підробки або пошкодження будь-яких складових лічильника газу, адже даний факт саме було зафіксовано вказаним актом № 170 експертизи ЗВТ та пломб (т. 1, а.с. 191-200).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Від апелянта та його представника на адресу суду надійшла заява щодо розгляду справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний судом встановлено наступні обставини.

Згідно договору купівлі-продажу, 24.05.2012 року ОСОБА_1 було придбано житловий будинок під АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 76). Оскільки будинок потребував капітального ремонту, в ньому проживали члени сім`ї позивача лише в літній період часу. Договір про постачання природного газу побутовим споживачам не укладався, попередні показники (на початок періоду опалювального сезону) лічильника побутового газу будинку становили 5670 куб. газу.

У 2019 році ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» із заявою про приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та із заявою про реструктуризацію оплати за спожитий газ, оскільки станом на 11 квітня 2019 року показники лічильника побутового газу становили - 2186 куб. газу.

05.06.2019 року між ТОВ «Одесагаз-Постачання» та ОСОБА_1 було укладено договір № 50008370-1 про реструктуризацію заборгованості за поставлений природний газ побутовим споживачам. Згідно вказаного договору сума реструктуризованої заборгованості складає 18 849,96 гривень, станом на 03.06.2019 року. Зазначену суму ОСОБА_1 зобов`язався сплатити рівними частинами по 1570,83 грн. у продовж 12 наступних місяців (т. 1, а.с. 79).

11.04.2019 року працівниками Овідіопольського управління по експлуатації газового господарства було здійснено перевірку побутового лічильника газу у садибі позивача. Під час зазначеної перевірки, в результаті огляду лічильника газу було встановлено порушення свинцевої пломби всередині лічильника, лічильник газу демонтовано, про що складено акт № 169 від 11.04.2019 року (т. 1, а.с. 72). Також, 11.04.2019 року представниками відповідача складено акт № 198 про порушення побутовим споживачем та протокол № 198/1 про направлення газового лічильника на експертизу (т. 1, а.с. 83). Відповідно до протоколу № 170 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на позачергову повірку, газовий лічильник запаковано в пакет, який опломбовано пломбою оператора ГРМ № А 0010053 та додатково опломбовано вхідний зі вихідний патрубки (вхідний R 26617856, вихідний R 22617884).

24.04.2019 року було проведено відповідну експертизу вказаного лічильника та складено акт № 170, в якому зазначено висновки комісії, а саме встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (порушено цілісність заводського тавра та цілісність лічильного механізму на ЗВТ) та визнано лічильник не придатним до подальшої експлуатації (т. 1, а.с. 85).

Приймаючи оскаржуване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що актом № 170 експертизи ЗВТ та пломб від 24.04.2019 року встановлено порушення цілісності заводського тавра та цілісність лічильного механізму на ЗВТ, параметри заводської пломби та заводського тавра не відповідають параметрам, визначеним заводом-виробником. В даному випадку комісією було встановлено, що цілісність заводського тавра та лічильного механізму на ЗВТ порушено. Відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника. На лічильному механізмі наявні сколи та подряпини. Вказане свідчить про те що до вказаного лічильника було здійснено втручання шляхом зняття заводської пломби у зв`язку з чим у споживача з`явився доступ до лічильного механізму.

Апеляційний суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 11.04.2019 року працівниками Овідіопольського управління по експлуатації газового господарства була здійснена відповідна перевірку побутового лічильника газу у садибі позивача, в результаті якої встановлено певні порушення свинцевої пломби всередині лічильника, згідно акту № 169 від 11.04.2019 року (т. 1, а.с. 72). Також, 11.04.2019 року представниками відповідача складено акт № 198 про порушення побутовим споживачем та протокол № 198/1 про направлення газового лічильника на експертизу (т. 1, а.с. 83). 24.04.2019 року було проведено відповідну експертизу вказаного лічильника та складено акт № 170, в якому зазначено висновки комісії, а саме встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (порушено цілісність заводського тавра та цілісність лічильного механізму на ЗВТ) та визнано лічильник не придатним до подальшої експлуатації (т. 1, а.с. 85).

Абзацом 37 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем встановлено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

При цьому, згідно висновків викладених у постанові ВС від 18.11.2021 по справі № 903/160/21, проаналізувавши зміст пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, можна дійти висновку про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу шляхом пошкодження пломб, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). В постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року по справі № 646/6354/19 (провадження № 61-11642св21), Верховний Суд вказав, що: "для покладення обов`язку на споживача відшкодувати необлікований об`єм та обсяг природного газунеобхідно встановити як факт пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, так і факт викривлення даних обліку природного газу витрат (споживання)".

В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року по справі № 509/4515/18 (провадження № 61-4953св20) зроблено висновок, що: "Згідно із підпунктом 37 пункту 4 глави 1 Кодексу ГРМ для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу). При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ".

Тобто, необхідною умовою в даному випадку та, враховуючи при цьому фактичні обставини даної справи, є встановлення не лише наявності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а й наявність відповідних наслідків здійснення такого втручання, які в свою чергу можуть проявлятися у вигляді часткового обліку спожитого природного газу чи з порушенням законодавства, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Натомість, наявними матеріалами справи в свою чергу, не було встановлено належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ЦПК України, безпосередньо факту наявності відповідних наслідків впливу на роботу ЗВТ, в тому числі й протиправне втручання в його роботу з боку позивача, відповідно причинно-наслідкового зв`язку між діями останнього та наслідками таких дій. При цьому, ані в акті про порушення побутовим споживачем № 198 від 11.04.2019 року, ані безпосередньо в акті експертизи № 170 від 24.04.2019 року відомостей щодо того, що зазначене порушення призвело до певного викривлення даних обліку природного газу тощо, не міститься, тобто, в розумінні вищенаведених положень Кодексу газорозподільних систем та відповідно наведеної сталої судової практики, висновки суду щодо встановлення факту порушення позивачем встановленого порядку користування та відбору природного газу були передчасними.

Окрім того, також слід зазначити, що згідно абзацу 18 п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем), експертиза засобу вимірювальної техніки/експертиза пломб - це комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу", з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання. Тобто, згідно наведених положень проведення даної спрямоване на виявлення ознак наявності певних втручань в роботу ЗВТ, однак не встановлює безпосередньо, що вказане порушення призвело до викривлення даних обліку природного газу.

Згідно п. 8 глави 9 розділу 10, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).

Разом з тим, враховуючи вищенаведені встановлені обставини справи, які в свою чергу в своїй сукупності свідчать про відсутність підтвердження встановленого факту здійснення зі сторони позивача, як побутового споживача відповідних послуг, несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, вказані в положенні п. 8 витрати щодо проведення експертизи та відповідно обов`язку встановлення нового лічильник газу, у випадку його непридатності, покладається у відповідності до положень п. 4, 5 відповідної глави Кодексу газорозподільних систем покладається саме на оператора ГРМ, яким є ПАТ «Одесагаз», та до якого в свою чергу ОСОБА_1 було звернено із відповідними позовними вимогами.

Окрім наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим, за змістом ч. 3 даної статті, вказаний перелік не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одночасно, частина друга статті встановлює, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), N 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці у рішенні від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішенні від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (п. 32) визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Вказана позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року в справі № 305/1712/13-ц.

Матеріалами справи в свою чергу встановлено, що позивач звернувся до суду також із позовними вимоги щодо скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року.

За результатами розгляду акту про порушення, який підлягає розгляду комісією з розглядів акту порушення Оператора ГРМ та якою в свою чергу визначається правомірність такого акту, на засіданні комісії за результатами розгляду такого акту може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), необхідності додаткового обстеження чи перевірки, додаткових пояснень або скасування акту про порушення (ч. 9, 11 глави 5 розділу 11). При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

За положеннями п. 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Враховуючи наведене, оскільки відповідне рішення комісії та складений за результатами прийняття такого рішення акт-розрахунок, яким визначено об`єм і вартість необлікованого (донарахованого) об`єму газу, безпосередньо впливають на права та обов`язки позивача по справі, котрий є побутовим споживачем послуг газопостачання, в частині його відповідних відносин як побутового споживача безпосередньо з газорозподільною компанією, заявлений позов є належним способом захисту прав та інтересів позивача (вказаний висновок узгоджується з позицією КЦС ВС в постанові від 14.04.2021 року в справі № 509/4515/18 з аналогічним предметом розгляду).

Апеляційний суд вважає за необхідно також зазначити, що, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз`яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду (п. 2 постанова пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження в справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини справи, а саме щодо відсутності належних та обґрунтованих доказів на підтвердження факту здійснення позивачем несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, яке в свою чергу призвело до відповідного наслідку у вигляді викривлення даних щодо об`єму фактичної кількості спожитого природного газу, та зважаючи при цьому на вищенаведені положення ЦК України, Кодексу газорозподільних систем, в тому числі в частині наявності відповідного права споживач на оскарження об`єму та вартості необлікованого (донарахованого) природного газу, та відповідно сталу судову практику щодо розгляду даної категорії справи, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування акту-розрахунку № 130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу також підлягають задоволенню.

За наведених обставин справи у своїй сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лящук Євгена Всеволодовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати акт-розрахунок № 130 від 29.09.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року на суму 72925 (сімдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн 35 коп..

Зобов`язати АТ «Одесагаз» за власний рахунок встановити постійний лічильник обліку газу за адресою ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Скасувати рахунок № 6284 від 24 квітня 2019 року у розмірі 3694 (три тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн 80 коп. для проведення експертної повірки газового лічильника.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький