КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/8444/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є.П. (суддя-доповідач), Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М.

при секретарі Мудрак Р.Р.

за участі: ОСОБА_1 від ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо»,

ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва

від 13 вересня 2023 року

у цивільній справі № 758/11251/21 Подільського районного суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо»

до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В обґрунтування позову Товариство вказувало, що 11.08.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у сумі 60 500,00 доларів США з кінцевим терміном його повернення 13.08.2018 р. з оплатою процентної ставки у розмірі 14,50 % річних за користування кредитом. Позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути кредит у встановлені терміни. Прийняті на себе зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 60 500,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № 91882 від 11.08.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д., та зареєстрований в реєстрі за №3151. Предметом забезпечення за Договором іпотеки є наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 .

Згодом, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2008 р. та похідними договорами від ПАТ «УкрСиббанк», перейшло до ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом КМНО округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2949, №2950.

В подальшому, 13.06.2019, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» були укладені: Договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008 р., що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 13.06.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1202, зокрема за Договором іпотеки № 91882 від 11.08.2008 р, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3151.

ОСОБА_2 не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 13.06.2019 року - момент відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, становить 188 995,66 доларів США, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 59 567,44 доларів США та заборгованості за відсотками - 129 428,22 доларів США.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №91882 від 11.08.2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , для задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на загальну суму 188 995 доларів США 66 центів, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на електронних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.08.2008 року, у розмірі, що станом на 13.06.2019 року становить 188 995 доларів США 66 центів, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту - 59 567 доларів США 44 центів, суми заборгованості за відсотками - 129 428 доларів США 22 центи, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» судовий збір у розмірі 6 321,26 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року в даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та змінити резолютивну частину рішення, виклавши її у такій редакції: «Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008 р., у розмірі, що станом на 13.06.2019 р. становить 25 124 доларів США 90 центів, що складається із: суми заборгованості за основним боргом - 12 890 доларів США 00 центів, суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 12 234 долари США 90 центів, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій.». Судові витрати покласти на позивача, а саме: стягнути з позивача 9 481,89 грн. за подання цієї апеляційної скарги; зменшити розмір судового збору, стягнутого рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.09.2023 по справі №758/11251/21 з ОСОБА_2 , пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто до 840,10 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що справу розглянуто у його відсутність, повідомлення про судове провадження у справі не отримував з поважних причин. Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.2018 року у справі № 761/15172/17 шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. Після залишення вказаного рішення без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 16.04.2019 року, враховуючи, що квартира належить ОСОБА_3 , він був вимушений виселитись. Кілька разів змінював місця фактичного проживання, на сьогодні проживає в орендованій (згідно з договором оренди від 10.10.2020 р.) квартирі АДРЕСА_2 . У квартирі залишились проживати ОСОБА_3 із донькою, які з початком військової агресії російської федерації виїхали до Німеччини та наразі там проживають, що підтверджується відповідним реєстраційним документом, виданим 23.05.2022 року. Вказує також, що з ОСОБА_3 не спілкувався з 2019 року, а наприкінці 2022 року вона попросила періодично навідуватись за адресою квартири та перевіряти чи не зламані двері та перевіряти поштову скриньку, поки вона з дочкою перебувають у Німеччині. У 2022 році кілька разів навідувався за адресою квартири, проте повідомлень щодо надходження цінних чи рекомендованих листів у поштовій скринці не знаходив до останнього разу, 23.11.2023 року. Завітавши до відділення отримав поштове відправлення суду з рішенням, у зв`язку з чим 24.11.2023 року прибув до суду та ознайомився з матеріалами справи. Вважає, що необізнаність про наявність провадження у справі через вказані обставини є поважною причиною неявки у судові засідання та неможливості реалізації процесуальних прав у вигляді подачі відзиву, заяв, пояснень, доказів тощо, а також позбавлення можливості реалізувати свої процесуальні права заявити про застосування позовної давності. Заявляє про застосування строку позовної давності по платежах з погашення основного боргу та відсотків за користування кредиту, термін виконання яких настав до 02.04.2017 року. Вважає, що відповідно до Графіка (Додатку до Кредитного договору) сума платежів з основного боргу, належних до сплати у період з 11.04.2017 р. по 11.08.2018 р., складає 12 890 доларів США. Щодо позовних вимог в частині відсоткової ставки вважає застосування підвищеної відсоткової ставки у 29% річних незаконним, оскільки банк не направив йому за 14 днів повідомлення про збільшення процентної ставки. За період до 11.04.2017 р. відсотки стягненню не підлягають через сплив строку позовної давності. Правові підстави для нарахування відсотків у період після строку кредитування (11.08.2018 р.) відсутні. Враховуючи викладене, з урахуванням строку позовної давності, відсотки за користування кредитом підлягають нарахуванню у розмірі 14,5% за період з 11.04.2017 р. по 11.08.2018 р. Також зазначає, що кредитний договір було укладено з AT «Укрсиббанк», а доказів набуття прав кредитора позивачем не подано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідачами, зокрема, ОСОБА_3 , не було надано жодних причин та доказів не отримання повісток саме в період з 29.11.2021 року та до 24.02.2022 року. Договір оренди житла приміщення від 10.10.2020 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не гарантує, що ОСОБА_2 дійсно орендує дане житло та там проживає, договір можливо було укласти у будь-який час з метою створення підстав для скасування заочного рішення. ОСОБА_2 не надав доказів, що наявне рішення суду про його виселення з квартири за адресою чи подальше спільне користування квартирою: АДРЕСА_3 . Належним доказом, що ОСОБА_3 та її донька після 24.02.2022 року виїхали з країни та постійно знаходилися в Німеччині та не приїздили в Україну може підтвердити лише їх закордонні паспорти чи копії абсолютно всіх сторінок закордонного паспорта з відмітками про перетин кордону, однак таких доказів відповідач не надав.

Заперечуючи застосування строку позовної давності зазначає, що всі ануїтетні платежі на підставі п.п. 1.2.2. Договору були автоматично перенесені на останній день - 13.08.2018 року, сума по тілу склала 59 567,44 доларів США та процентами 129 428,22 доларів США. Відповідач повинен був повернути остаточно всю суму кредиту до 13.08.2018 року, однак він цього не зробив, відтак позовна давність не пропущена, адже три роки, коли набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (02.04.2020 року) та з урахуванням звернення до суду (12.08.2021 року) не спливла. Щодо подвійних процентів зазначає, що такі умови погоджено п.п. 1.3.1. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Вважає, що кредитним договором передбачено право банку нараховувати і вимагати від позичальника сплати процентів вже після закінчення строку кредитування на підставі ч. 1 ст. 190, абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат вказує, що предметом позову не є стягнення заборгованості, відповідно ціна позову визначається з оцінки предмета іпотеки, яка вказана в п. 1.2 Договору іпотеки №91882 від 11.08.2008 року та складає 421 417, 00 грн.

Щодо належності Позивача вказує, що право вимоги Позивачем було придбано у ПАТ «Дельта Банк» за Договором про відступлення прав вимоги № 1515/К від 13.06.2019 року та Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 13.06.2019 року, а не в AT «Укрсиббанк». Іпотека ТОВ «ФК Інвест-Кредо» (попередні: ПАТ «Дельта Банк», AT «Укрсиббанк») визнається державою, адже зареєстрована 11.08.2008 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується оновленою інформаційною довідкою № 362867545 від 23.01.2024 року.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є.П., пояснення скаржника ОСОБА_2 та представника позивача ТОВ «ФК Інвест-Кредо», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у сумі 60 500,00 доларів США з кінцевим терміном його повернення 13.08.2018 року з оплатою процентної ставки у розмірі 14,5 % річних за користування кредитом. Позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути кредит у встановлені терміни. Прийняті на себе зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 60 500,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № 91882 від 11.08.2008 р., що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д., та зареєстрований в реєстрі за № 3151. Предметом забезпечення за Договором іпотеки є наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 .

Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008 року та похідними договорами від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2949, 2950, що підтверджується копією виписки з Договору купівлі-продажу за кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідним витягом з додатку № 1 до договору.

13.06.2019 р. за Договором № 1515/К про відступлення прав вимоги та Договором про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, що посвідчений 13.06.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1202, що укладені між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.08.2008 та Договором іпотеки №91882 від 11.08.2008 р., які укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , перейшли до позивача.

На а.с. 67 також наявне платіжне доручення про сплату позивачем АТ «Дельта Банк» за придбанні активи 11443707,71 грн. Отже доводи апеляційної скарги щодо неналежного позивача не знайшли підтвердження, та спростовуються матеріалами справи.

ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008 року заборгованість ОСОБА_2 на 13.06.2019 року - момент відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, становить 188 995,66 доларів США, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 59 567,44 доларів США та заборгованості за відсотками - 129 428,22 доларів США.

Визначаючи суму боргу у рахунок якого, позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно, суд першої інстанції виходив із того, що наданий позивачем розрахунок містить періоди нарахування, посилання на суму заборгованості за кожен період, суми нарахування та відомості про відсутність будь-якої оплати заборгованості зі сторони відповідача, тобто необхідну зрозуміло викладену інформацію щодо суми заборгованості за кредитним договором, яка вимагається до стягнення. Оскільки, ОСОБА_2 не надав свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, факт наявності та розміру заборгованості ним не спростований.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки суд дійшов їх с порушенням норм процесуального права та за неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини перша, друга та третя статті 367 ЦПК України).

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 акцентує увагу на тому, що не був повідомлений судом першої інстанції про день, час та місце розгляду справи, яку розглянуто за його відсутності, посилається на те, що він був позбавлений можливості довести свої заперечення на позов та аргументувати свою позицію, подати докази та заяву про застосування строків позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи заяву про перегляд заочного рішення суд першої інстанції не надав оцінки доводам ОСОБА_2 щодо розлучення із ОСОБА_3 та непроживання з 2019 року за адресою, за якою судом направлялась кореспонденція про судовий розгляд.

Так, із змісту заяви про перегляд заочного рішення та додатків до неї, вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.2018 у справі №761/15172/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Справа розглядалась Шевченківський районним судом м. Києва із залученням Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, у реквізитах сторін, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зазначені у резолютивній частині рішення вказано « АДРЕСА_4 ». Рішення набуло чинності 16.04.2019 року, після перегляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом.

З жовтня 2020 року ОСОБА_5 є орендарем однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_5 . Відповідно до умов договору Орендар проживатиме та користуватиметься приміщенням одноосібно.

Усі судові виклики і повідомлення направлялись ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_3 .

На а.с. 63-65 міститься судова повістка на ім`я ОСОБА_2 , разом із якою направлялась ухвала від 06.09.2021 року та копія позовної заяви з додатками, які згідно відмітки на конверті, повернулись до суду за закінченням строку зберігання.

На а.с. 73, 78, 84, 87 містяться повістки про виклик у судове засідання упродовж лютого - грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_2 без доказів їх направлення/доставки. На а.с. 104-105 міститься конверт на ім`я ОСОБА_2 з поміткою «судова повістка» на 19 вересня 2023 року, із відмітками одночасно про «повернення у зв`язку із відсутністю адресата» та «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів зазначає, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи, не свідчить про відмову ОСОБА_2 від одержання повістки.

Отже, апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи.

Доводи позивача, викладенні у запереченнях на апеляційну скаргу, щодо повідомлень на адресу відповідача ОСОБА_6 колегіє суддів до уваги не приймаються, оскільки апеляційна скарга подана ОСОБА_2 .

Не оспорюючи обставин укладання кредитного та іпотечного договорів, наявності простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а також не оскаржуючи само по собі звернення стягнення на іпотечне майно, ОСОБА_2 не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості та просить застосувати позовну давність по платежах з погашення основного боргу та відсотків за користування кредитом, термін виконання яких настав до 02.04.2017 року.

У питанні застосування позовної давності колегія суддів виходить з наступного.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦПК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) викладено висновок про те, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Таким чином, суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.

Отже заява ОСОБА_2 , який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду даної справи, не брав участі у такому розгляді, про застосування позовної давності приймається апеляційним судом до розгляду.

Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту від 11 серпня 2008 року, що укладений ОСОБА_2 із АКІБ «Украсиббанк» сторони визначили умови щомісячного повернення кредиту, ануїтетними платежами, 11 числа кожного календарного місяця кредитування, із кінцевим терміном повернення не пізніше 13 серпня 2018 року. Сукупна вартість кредиту визначається «Графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту». Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту на сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 960,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (пункт 59).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови).

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 628/3327/15 провадження № 61-887св21.

Додатком №1 до договору сторони узгодили графік платежів починаючи з 08.2008 р. та до 08.2018 року. Графік містить розміри щомісячних платежів у погашення основної суми кредиту та у погашення процентів за користування кредитом.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно строк позовної давності, продовжений на час дії карантину.

Позивач звернувся до суду з позовом 12 серпня 2021 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо спливу позовної давності по платежах строк, по яких настав станом на 02 квітня 2017 року.

За розрахунком проведеним апеляційним судом за Графіком платежів та з урахування спливу строку позовної давності по платежах станом 02.04.2017 року, сума заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту становить 14 158 доларів США 36 центів, сума заборгованості за відсотками - 1 530 доларів 16 центів.

Щодо заборгованості за відсотками, які нараховані на прострочену заборгованість за подвійною відсотковою ставкою, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, щодо недотримання позивачем окремої процедури збільшення відсоткової ставки відповідно до п. 10.2 договору, оскільки у п. 1.3.1 сторони узгодили, що нарахування подвійної відсоткової ставки відбується автоматично - починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу й до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості поданого позивачем до позову (а.с. 23-24) розмір відсотків, нарахованих на прострочену суму заборгованості за подвійної ставкою 29% за період з 10.04.2017 року 10.08.2018 року (з урахуванням позовної давності) становить 20 831 доларів США 94 центів.

Позовні вимоги щодо нарахування відсотків поза строком дії кредитного договору 13.08.2018 року є безпідставними, та відповідно висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позову у цій частині є помилковими, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, п. 54).

Отже, за наслідками застосування позовної давності, з урахуванням встановленого строку кредитування, заборгованість ОСОБА_5 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.08.2008 року становить 36520 доларів США 46 центів, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14158 доларів США 36 центів, заборгованість за відсотками - 22362 доларів 10 центів. Стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_3 , має бути звернено у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.08.2008 у розмірі 36520 доларів США 46 центів.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного. Скаржник просить зменшити розмір судового збору, стягнутого рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.09.2023 по справі №758/11251/21 з ОСОБА_2 , пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто до 840,10 грн. Між тим, предметом позову є майно, на яке позивач просив звернути стягнення. Відповідно судовий збір при поданні позову був сплачений виходячи із вартості такого майна, визначеного в договорі іпотеки. Сума судового збору становила 6321,26 грн.

Водночас, вирішуючи спір та задовольняючи позов суд помилково поклав судові витрати лише на ОСОБА_2 , у той час коли він мав бути розподілений на обох відповідачів у рівних частинах, по 3160 грн 63 коп.

Проти звернення стягнення на іпотечне майно відповідач ОСОБА_2 не заперечував, з огляду на що, підстави покладення на позивача витрат за подання апеляційної скарги відсутні.

Отже перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які ОСОБА_2 та ТОВ «ФК Інвест-Кредо» посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Оскільки судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та звернення стягнення на іпотечне майну у рахунок заборгованості 36520 доларів США 46 центів, визначено судом.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за подання позову до суду першої інстанції підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах по 3160 грн 63 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 379, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008 р., у розмірі 36520 доларів США 46 центів, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту - 14158 доларів США 36 центів, суми заборгованості за відсотками - 22362 доларів США 10 центів, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» 6321,26 грн судового збору по 3160 грн 63 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок №13/2Б, .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Постанова виготовлена 17 квітня 2024 року

Судді: Є. П. Євграфова

О.І. Шкоріна

А.М.Стрижеус