Справа № 466/9326/23
Провадження № 2/466/494/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Колодій Я.П.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

08.09.23 ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_4 в її користь 99 472,81 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2022р. у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 77, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки NISSAN ALMERA, н.з. НОМЕР_1 , порушила ПДР, в результаті чого здійснила наїзд на неї, як пішохода. Внаслідок ДТП позивачка отримала легкі тілесні ушкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.10.2022р. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Після ДТП позивачка проходила обстеження та лікування у медичних закладах, у зв`язку з різким погіршенням здоров`я внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Так, 28.09.2022р. вона зверталась до ВП «Лікарня Святого Пантелеймона», де отримала діагноз - забійна рана лобної ділянки, перелом кісток носа, забій правого коліна. 07.10.2022р. та 27.10.2022р. за результатами огляду сімейного лікаря, їй встановлено діагноз - черепно-мозгова травма. 24.10.2022р. позивачка пройшла ультразвукове дослідження колінного суглоба, а також консультацію у хірурга та отримала діагноз - поверхнева травма волосистої частини голови, забій, забій коліна та призначення на лікування.

З 04.11.2022р. по 29.11.2022 пройшла експертизу в ОБСМЕ за підсумками якої встановлено, що у вересні 2022 року мала місце травма носа у вигляді перелому кістки, забій правого колінного суглобу, із гематомою і набряком підшкірної клітковини, рани на обличчі, на верхній губі, садна на обличчі в ділянці лівого коліна, синці на обличчі, на правій нозі, які утворились від дії тупих предметів, можливо від контакту з виступаючими частинами автомобіля із подальшим падінням потерпілою на дорожнє покриття, могли виникнути 28.09.2022, під час ДТП.

Позивачка зазначає, що лікування проходило для неї з відчуттям сильного душевного хвилювання та емоційних страждань, вона втратила звичайний ритм побуту. Після ДТП її обличчя тривалий час було в ранах та гематомах, тому вона перебувала лише вдома. В побуті їй допомагала дочка. Крім того у неї погіршився сон, вона стала дратівливою, що суттєво вплинули на сімейні відносини.

Таким чином позивачка вважає, що внаслідок ДТП, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях. Негативні наслідки даної ситуації житті зумовили суттєву зміну звичайного життєвого ритму, спонукали до підвищення витрат, додаткових психофізичних та матеріальних ресурсів.

Також зазначає, що працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП ОСОБА_5 .. Однак більше місяця вона перебувала вдома та не могла виконувати обов`язки на роботі, у зв`язку з чим вимушена була взяти відпустку без збереження заробітної плати з 01.10.2022 по 15.10.2022р. В подальшому їй доводилось часто відпрошуватись з роботи через перенесені травми.

Позивачка витратила на лікування та обстеження кошти в сумі 5860,20 грн. Оскільки Цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», за її зверненням страховик виплатив їй страхове відшкодування в розмірі 5400,89 грн., з яких 5143,70 витрати на лікування та 257,19 - розмір моральної шкоди.

Позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду у 100 000 грн. Із врахуванням виплаченої суми страхового відшкодування, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки, як винної особи становить 99 742,81 грн.

Провадження у справі відкрито 12.09.2023р. Ухвалою суду від 20.02.2024р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

11.12.2023р. відповідач ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивачки повністю заперечила, у задоволенні позову просила відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що страховим законодавством передбачено, що розмір моральної шкоди не встановлюється особисто потерпілою особою а визначається законом. Між тим, позивачкою не подано страховику доказів, що містять відомості щодо періоду втрати працездатності та недоотримані доходи, відтак їй виплачено лише 257,19 грн. моральної шкоди. Вини відповідачки в цьому немає. При цьому в матеріалах позову відсутні докази належного працевлаштування позивачки, розміру заробітної плати та втрачених доходів. Також зазначає, що позивачкою у відшкодування моральної шкоди вибрана довільна сума, яка жодним чином не відповідає розміру заподіяної шкоди не відповідає критеріям обгрунтованості та розумності.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник , ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримали, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки , ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у поданому відповідачем відзиві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, 28.09.2022 року, о 08.53 год., у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 77, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки NISSAN ALMERA, державний номерний знак « НОМЕР_1 », під час руху не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не надавала перевагу пішоходу, коли ОСОБА_2 переходила пішохідний перехід в результаті чого здійснила наїзд на неї. Внаслідок ДТП позивачка отримала легкі тілесні ушкодження.

Винуватцем ДТП визнано ОСОБА_4 , згідно постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 28.10.2022р. у справі №466/8546/22, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Рішення суду набрало законної сили.

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже наявність вини у діях ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно висновку судово-медичного експерта ОБСМЕ Рябець Л.С. № 1087 від 29.11.2022р., (а.с. 24-25) у ОСОБА_2 у вересні 2022 року мала місце травма носа у вигляді перелому кістки, забій правого колінного суглобу, із гематомою і набряком підшкірної клітковини, рани на обличчі, на верхній губі, садна на обличчі в ділянці лівого коліна, синці на обличчі, на правій нозі, які утворились від дії тупих предметів, можливо від контакту з виступаючими частинами автомобіля із подальшим падінням потерпілою на дорожнє покриття, могли виникнути 28.09.2022, під час дорожньо-транспортної пригоди.

Також встановлено, що після ДТП позивачка проходила обстеження та лікування у закладах охорони здоров`я.

Так, згідно консультаційного висновку спеціаліста від 28.09.2022р. ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» (а.с. 17) позивачці встановлено діагноз: забійна рана лобної ділянки, перелом кісток носа, забій правого коліна. (а.с. 18).

07.10.20002р. та 04.09.2023р. останній за результатами огляду сімейного лікаря, встановлено діагноз: гіпертонія з ускладненням (а.с. 13), черепно-мозкова травма (а.с. 19), надано рекомендації на лікування.

Згідно протоколу від 24.10.2022р. (а.с. 20), позивачка проходила ультразвукове дослідження колінного суглоба в ЦУД «Ультрамед», за результатами чого виявлено гематому підшкірної клітковини, дистрофічні зміни суглобового хряща, дегенеративні зміни меніска.

28.10.2022 ОСОБА_2 пройшла консультацію у хірурга та отримала діагноз - поверхнева травма волосистої частини голови, забій, забій коліна та призначення на лікування. (а.с. 21).

Як вбачається із копії трудової книжки (а.с. 34), позивачка із 27.07.2022 працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП ОСОБА_5 . Згідно довідки від 30.01.2023р. (а.с. 35), ОСОБА_2 дійсно працює на вказаній посаді, з 28.09.2022р. по 15.10.2022р. остання не працювала, а саме з 28.09.2022р. по 30.09.2022р. були вихідні за графіком, а з 01.10.2022р. по 15.10.2022р. перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, згідно наказу № 3/22 від 26.09.2022р. (а.с. 36).

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та за її зверненням страховик виплатив їй страхове відшкодування в розмірі 5400,89 грн., з яких 5143,70 витрати на лікування та 257,19 - розмір моральної шкоди.

Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» (а.с. 40), страховик посилається на п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено, що документи надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є його копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала. Зазначає, що розмір моральної шкоди не встановлюється особисто потерпілою особою, а визначається відповідно до статті 26 Закону "у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю" (257,19 грн.). Крім того, надані позивачкою документи не містять відомостей щодо періоду втрати працездатності та не отримані доходи. Отже, у разі надання оригіналів фіскальних чеків та інших, зазначених вище документів, розмір страхового відшкодування може бути переглянутий.

Як встановлено судом, в подальшому позивачка не зверталась до страховика із вимогами про перегляд страхової виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як згадувалось вище, позивач ОСОБА_2 внаслідок ДТП, яке відбулось з вини ОСОБА_4 , отримала легкі тілесні ушкодження, травму коліна, черепно-мозкову травму, рани на обличчі, проходила довготривалу реабілітацію та лікування. Вказане стверджується долученою до матеріалів справи медичною документацією, переліченою вище. Суд знаходить підтвердженим, що викладене суттєво вплинуло на психологічний стан позивача, оскільки вона не мала можливості повноцінно функціонувати, ходити на роботу, утримувати себе, в силу матеріальних труднощів та фізичних вад. Дані обставини підтвердили допитані в ході судового розгляду справи в якості свідка, як сама ОСОБА_2 , так і ОСОБА_6 , що є донькою позивачки та якій відомо про стан матері після ДТП.

Між тим, неможливо встановити, з яких міркувань позивач виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у 100 000 грн., не навела переконливих аргументів на підтвердження своїх вимог на вказану суму, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 40 000 грн, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача в користь позивача 40 000 грн моральної шкоди, а також судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1195 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 40 000( сорок тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1211( одну тисячу двісті одинадцять ) грн.20 коп. судового збору.

Позивачка: ОСОБА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.04.2024 року.

Суддя І. Є. Зима