П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/6616/23

Провадження № 22-ц/4815/539/24

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини)

об 11 год. 55 хв. 28 лютого 2024 року у м. Рівне

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04 березня 2024 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щоджо предмета спору,: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року в суд звернулася ОСОБА_2 через свого представника адвоката Вітошка Ю.Г. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Мотивуючи свої вимоги зазначала, що вона з відповідачемперебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають трьох дітей.Донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, проживає з позивачем і перебуває повністю на її утриманні, як і інші двоє дітей. На даний час ОСОБА_3 продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі. У зв`язку з проблемами зі здоров`ям має другу групу інвалідності. Ці обставини унеможливлюють її працевлаштування та зумовлюють значні витрати на лікування. Стверджувала, що заробляє недостатньо аби забезпечити належний рівень життя дітей. Відповідач не бере участі в утриманні доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на харчування, проживання, навчальне приладдя. ОСОБА_1 є здоровим та працездатним, працює в ПрАТ "Вераллія Україна", отримує заробітну плату, сплачує аліменти тільки на їх неповнолітню дитину, а тому може надавати допомогу на утримання доньки до закінчення навчання у вищому навчальному закладі.

З наведених мотивів просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 ; про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22 грудня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, залежно від того, яка з цих подій настане першою.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де вказувалося про свою незгоду із визначеним розміром аліментів, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав, що, визначаючи розмір аліментів у 1/4 частці його заробітку (доходу), судом першої інстанції не було враховано матеріальне становище платника аліментів, а саме відсутність у нього власного житла, у зв`язку з чим він змушений витрачати значну суму коштів на оренду квартири. Стверджував, що не може надати договір оренди, адже власник квартири з незалежних від нього причин відмовляється укладати його у письмовій формі. Інформація з відповідних державних реєстрів підтверджує відсутність у нього нерухомого майна. Встановлений судом розмір аліментів для утримання дочки є непосильним тягарем для нього, адже він ще сплачує аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) Разом з цим його заробітна плата є мінливою і сплата аліментів на утримання дітей у визначеному розмірі позбавляє його можливості сплачувати за житло і мати кошти на існування. Зауважував, що дочка навчається за бюджетні кошти, а тому не позбавлена права отримувати стипендію, проживає разом з матір`ю, не потребує витрат на проживання у гуртожитку та отримує допомогу по інвалідності. Вважає, що аліменти на утримання дочки у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

З викладених підстав просив оскаржуване рішення змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, з 1/4 до 1/8 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, хоча про таке право було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як встановлено судом, і ці обставини визнаються сторонами спору, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 до 28 квітня 2016 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області. Сторони мають трьох спільних дітей.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2016 року у справі №570/4847/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 29-30).

На підставі вказаного судового рішення стягуються аліменти лише на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , що сторонами не заперечується.

Сторони у справі є батьками повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області від 25 жовтня 2005 року, актовий запис №109 (а.с. 6).

Згідно з витягом з реєстру Зорянської територіальної громади від 25 квітня 2023 року № 2023/003226547 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто спільна дочка сторін - ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю.

На час вирішення справи ОСОБА_3 навчається за кошти державного бюджету на першому курсі денного відділення в навчально-науковому інституті охорони здоров`я за спеціальністю "Терапія та реабілітація"Національного університету водного господарства та природокористування, термін навчання за освітнім ступенем "Бакалавр" з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року (довідка навчально-наукового інституту охорони здоров`я Національного університету водного господарства та природокористування від 26 жовтня 2023 року №568) (а.с. 11).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (серія 12 ААГ №279591) від 02 листопада 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом другої групи з дитинства (а.с. 10).

З індивідуальної програми реабілітації інваліда №2502 від 02 листопада 2023 року вбачається, що для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено обмеження у трудовій діяльності (а.с. 13).

ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи з 22 грудня 2015 року безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (серія АВ №0590657) від 06 січня 2016 року (а.с. 15).

Встановлено, що відповідач працює у ПрАТ "Вераллія Україна".

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Аналіз наведених норм права Сімейного кодексу України у поєднанні з основними правилами доказування (ст. ст. 76-81 ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується.

Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (матір), до яких пред`явлений позов.

Частково визнаючи позов про стягнення аліментів відповідач покликається на свою працездатність, наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, ним не було долучено до матеріалів справи інформації з офіційних джерел щодо розміру його заробітку (доходу), тобто заявником недоведено належними доказами неможливість сплати ним аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання у заявленому позивачем розмірі.

Доводи заявника про те, що у нього відсутнє власне житло, у зв`язку з чим він змушений витрачати значну суму коштів на оренду квартири, колегія суддів до уваги не бере, оскільки ним не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що він здійснює значні витрати на оренду житла.

Його покликання на те, що дочка навчається за бюджетні кошти, а тому не позбавлена права отримувати стипендію, проживає разом з матір`ю і не потребує витрат на проживання у гуртожитку та отримує допомогу по інвалідності, не можуть враховуватися, адже вказані обставини не є підтвердженням можливості/неможливості надавати матеріальну допомогу саме заявником в розумінні ст. 199 СК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що на утриманні позивача перебувають усі троє спільних дітей сторін, що свідчить про значно більший тягар відповідальності та матеріальних витрат саме матері дітей.

Зважаючи на це, заявником не було доведено належними і допустимими доказами неможливість надання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання у заявленому позивачем розмірі. Встановлений судом розмір 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача повністю узгоджується з положеннями чинного законодавства і обставинами справи. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам повнолітньої дочки сторін спору, яка здобуває вищу освіту в університеті на денному відділені, що унеможливлює її працевлаштування для отримання доходів та підтверджує необхідність матеріальної допомоги від батьків. Такий розмір аліментів відповідатиме принципу рівності прав та обов`язків батьків, який передбачено в Сімейному кодексі України.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків