УХВАЛА

12 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/16835/23

провадження № 61-4441ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про визнання майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2024 року ТОВ «ВКФ Фарби України» (далі - Товариство) надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки за її подання не сплачений судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у травні 2023 року.

Згідно з приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є майнова вимога про визнання майнових прав на нерухоме майно.

В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції встановив, що орієнтована вартість майнових прав становила 662 702,00 грн. На спростування вартості майнових прав, а отже і ціни позову заявник надає до суду роздруківки з невстановленого інтернет-ресурсу, які містять інформацію про вартість одного кв. м житлової площі 1-кімнатної квартири.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з частиною першою статті 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Суд не володіє спеціальними навичками в сфері оцінювання вартості об`єктів нерухомого майна чи прав на них, в зв`язку з чим змушений для з`ясування таких обставин приймати рішення на підставі належних та достатніх доказів, якими можуть бути, зокрема, висновки експерта оцінювальної діяльності тощо.

З поданих до суду доказів неможливо встановити, яка особа та на підставі яких доказів дійшла висновку про зазначений розмір вартості 1 кв. м нерухомого майна. Подані роздруківки носять виключно інформативний характер, не містять визначених законом необхідних реквізитів, наявність яких може дати підстави для безапеляційного висновку про достовірність зазначеної в них інформації.

Таким чином, долучені до касаційної скарги докази не дають підстав для беззаперечного висновку про ціну позову станом на день подання позовної заяви.

В той же час суд наголошує на тому, що заявник, оскаржував в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції та надав разом зі скаргою докази сплати судового збору, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень. Отже, заявнику слід зазначити, з розрахунку якої ціни позову ним був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Крім того, Верховний Суд також наголошує заявнику на принципі добросовісності поведінки учасника цивільного процесу.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У національній правовій системі доцільним є застосування принципу venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

За таких обставин для коректного визначення ціни позову та судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, заявнику належить обчислити та сплатити судовий збір, виходячи з суми судового збору, який був сплачений за подання апеляційної скарги або надати належні докази, які підтверджують ціну позову, та сплатити судовий збір з розрахунку від такої суми позову.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 393 ЦПК України визначено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановлюється відповідна ухвала.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко