Справа № 638/6539/24
Провадження № 2-з/638/39/24
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Мамай Артура Сергійовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів.

Також, на наступний день представником позивача, адвокатом Мамай А. С., подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов ОСОБА_1 , шляхом накладення заборони відчуження на належні відповідачу ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 3,4 в літ. «А-10», загальною площею 66,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); закінчений будівництвом об`єкт, нежитлова будівля, загальною площею 147,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна об`єкту нерухомого майна: 120).

В обґрунтування заяви адвокат Мамай А. С. зазначає, що 10.02.2020 року відповідач ОСОБА_4 безпідставно набула і в подальшому зберегла у себе належні позивачу 50 000 доларів США, а тому ці кошти підлягають стягненню з неї в примусовому порядку із нарахуванням відповідних процентів за користування чужими коштами, трьох процентів річних, сум інфляційного збільшення боргу. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з проханням застосувати забезпечення пред`явленого ним позову, передбачене ст. 149 ЦПК України, згідно якої суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Оскільки предметом позову у цій справі є позовна вимога майнового характеру до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів у загальному розмірі 109 387 доларів США, накладення заборони відчуження на майно відповідача буде додатковою гарантією, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане.

Додатково представник позивача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 в будь-який час може розпорядитися і відчужити майно, яке знаходиться у її власності, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Дослідивши зазначену заяву та матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно отриманих (збережений) коштів в сумі 50 000,00 доларів США, трьох відсотків річних у сумі 6 230,00 доларів США, інфляційних витрат у сумі 23 625,00 доларів США, процентів за користування чужими коштами в сумі 29 532,00 доларів США .

Також, до заяви про забезпечення позову представник позивача додає копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.01.2024, згідно з якою відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності: нежитлові приміщення підвалу № 3,4 в літ. «А-10», загальною площею 66,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); закінчений будівництвом об`єкт, нежитлова будівля, загальною площею 147,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна об`єкту нерухомого майна: 120).

Відповідно до копії звіту про оцінку майна №2024/01/10-03 вартість нежитлової будівлі загальною площею 147,1 кв. м. за адресю: АДРЕСА_2 , складає 3 027 400,00 грн..

Відповідно до копії звіту про оцінку майна №2024/01/10-02 вартість нежитлового приміщення підвалу № 3,4 в літ. «А-10», загальною площею 66,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1 037 800,00 грн..

Статтею 150 ЦПК України визначені заходи забезпечення позову, до яких відноситься в тому числі такий захід як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З огляду на те, що предметом позову в даній справі є стягнення грошових коштів в розмірі 109 387,00 доларів США та є обгрунтовані сумніви щодо повернення відповідачем вказаної суми безпідставно набутих коштів, яка є значною, тобто між сторонами дійсно виник спір, вартість майна, яке належить відповідачу співмірна сумі стягнення, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачем нерухомого майна, власником якого він є.

Суд зазначає, що вид забезпечення позову заявника як заборона щодо відчуження нерухомого майна є таким, що відповідає меті заявленого позову, і його невжиття істотно ускладнить чи унеможливіть виконання рішення суду або ефективний захист заявника, або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів. При цьому даний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 вжиття заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, тому судом першої інстанції обгрунтовано обрано спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження, що не перешкоджає використанню спірного приміщення.

Застосуваний судом забезпечення, заборона відчуження нежитлових приміщень, жодним чином не обмежує власника будівлі ( відповідача у справі) можливості користуватися майном.

Таким чином, заборона відчуження нежитлових приміщень є ефективним способом забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення клопотання про забезпечення позову відсутні будь-які відомості існування визначених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Мамай Артура Сергійовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), а саме накласти заборону відчуження нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу № 3,4 в літ. «А-10», загальною площею 66,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); закінченого будівництвом об`єкта, нежитлова будівля, загальною площею 147,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна об`єкту нерухомого майна: 120), яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Щепіхіна