27.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/9074/23
Номер провадження: 2/205/37/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (далі Позивач, КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову посилаючись на те, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних періодів з жовтня 2016 року по серпень 2022 року надавало теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрованим користувачем є ОСОБА_1 (далі Відповідач), згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб № 3428 від 03.06.2022 року.

Відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку № 10-405482, повинен був сплачувати кошти за надані послуги щомісячно. Однак, оплата за такі послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.06.2022 року з`явився борг перед позивачем у сумі 93 969 грн. 54 коп.

Позивач вказує, що даний борг було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем ОСОБА_1 Договору про реструктуризацію заборгованості за послуги центрального опалення та гарячого водовідведення № 88/2022 року /Ц.О.А. строком на 36 місяців. Також, умовами цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості у судовому порядку.

Відповідно до розрахунку, з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою станом на 01.08.2023 року складає: сума основного боргу 93 489 грн. 04 коп., інфляційні збитки 58 887 грн. 17 коп., а всього 152 376 грн. 21 коп.

Оскільки вказана сума заборгованості відповідачем добровільно у досудовому порядку не сплачується, представник позивача змушена звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість по сплаті за теплопостачання станом на 01.08.2023 року у загальному розмірі 152 376 грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві відповідач зазначає, що він визнає позовні вимоги в частині основного боргу у розмірі 93 489 грн. 04 коп., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року за № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР на баланс КП «Теплоенерго» ДМР. Відтак КП «Теплоенерго» ДМР належить право вимоги за зобов`язаннями, які виконувались КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надавалися КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР та зараз надаються КП «Теплоенерго» ДМР на опалення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є також ОСОБА_1 .

Судовим розглядом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг за постачання теплової енергії не виконує, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01.08.2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 152 376 грн. 21 коп., з яких: сума основного боргу 93 489 грн. 04 коп. та інфляційні збитки 58 887 грн. 17 коп.

Судом також встановлено, що між сторонами було укладено договір № 88/2022р./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Згідно умов такого договору відповідач зобов`язався протягом 36 місяців погасити означену заборгованість, однак такий боржник своїх зобов`язань за договором також не виконав, вказану заборгованість у її повному обсязі не погасив.

Таким чином, оскільки позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надавав відповідачеві послуги з теплопостачання, а у свою чергу відповідач отримав такі послуги, однак не здійснив належної оплати за останні, і має заборгованість перед КП «Теплоенерго» ДМР, яку у добровільному порядку не сплачує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникли з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії. А саме КП «Теплоенерго» ДМР надає відповідачу відповідні послуги з теплопостачання, і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції, рахунки) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний сплачувати вартість таких одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків, що фактично свідчить про виникнення між сторонами договірних цивільно-правових відносин із приводу надання послуг з теплопостачання.

За змістом статті 322 ЦК України власники зобов`язані оплачувати комунальні послуги.

Також, згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Так само як і відсутність у боржника грошових коштів не є підставою для припинення самого договірного зобов`язання.

Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне підтвердження належними, допустимим, достатніми та достовірними доказами зазначені позивачем в його позові фактичні обставини спірних правовідносин сторін та заявлені позивачем в обґрунтування свого позову підстави, як то існування між сторонами зобов`язальних правовідносин з надання позивачем (виконавець комунальної послуги) та отримання і оплати відповідачем (індивідуальним споживачем) за адресою квартири, де зареєстроване місце проживання відповідача, житлово-комунальних послуг з теплопостачання, виконання позивачем свого обов`язку з надання вказаних послуг, а також невиконання відповідачем належним чином свого обов`язку з оплати таких послуг, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаний період часу.

Відтак суд доходить висновку про обґрунтованість вимог КП «Теплоенерго» ДМР в частині стягнення із відповідача суми основного боргу станом на 01.08.2023 року у розмірі 93 489 грн. 04 коп.

Окрім цього, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, які передбачають наявність грошового зобов`язання, та такі правовідносини поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом та Договором про реструктуризацію заборгованості за послуги центрального опалення та гарячого водовідведення № 88/2022 року /Ц.О.А.

Заяв про застосування строку позовної давності щодо даної позовної вимоги до суду не надходило.

У зв`язку із чим, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки станом на 01.08.2023 року у розмірі 58 887 грн. 17 коп.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за одержане тепло, має борг з підстав, зазначених позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 633, 634, 641, 642 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 29, ) заборгованість станом на 01.08.2023 року у загальному розмірі 152 376 грн. 21 коп., з яких: сума основного боргу 93 489 грн. 04 коп. та інфляційні збитки 58 887 грн. 17 коп..

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 29, ) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан