печерський районний суд міста києва
пр. № 2-з-47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви з вимогами про визнання недійсним заповіту, виключення запису, визнання спадкоємцями до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заган Марина Анатоліївна,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді 16 квітня 2024 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За приписами частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Враховуючи положення частини першої статті 153 ЦПК України, суд ухвалив розглянути заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, з огляду на наступне.

У поданій заяві про забезпечення позову заявники просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 і квартиру АДРЕСА_2 , які входять до складу спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання недійсним заповіту, виключення запису, визнання спадкоємцями.

В обґрунтування заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який на момент смерті проживав у АДРЕСА_3 . Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М. А. 27 жовтня 2023 року відкрита спадкова справа № 21/2023. Заявники подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки померлий ОСОБА_4 був двоюрідним братом позивачів: мати ОСОБА_2 . ОСОБА_5 (померла у 2016 році) та мати ОСОБА_1 . ОСОБА_6 (померла у 2015 році), були рідними сестрами з матір`ю померлого ОСОБА_4 . ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

На момент смерті ОСОБА_4 і відкриття спадщини позивачі були найближчими родичами ОСОБА_4 , оскільки сім`ї у нього не було, живих родичів першого, другого та третього ступеня споріднення також немає.

Водночас, після подання позивачами заяв про прийняття спадщини, від приватного нотаріуса Заган М. А. позивачі дізналися про існування заповіту ОСОБА_4 , нібито посвідченого 01 березня 2020 року (неділя) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. о 23:30 год., за яким начебто ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно ОСОБА_3 .

Заявники вважають, що заповіт ОСОБА_4 не вчинявся, воля ОСОБА_4 , як заповідача, на заповідання усього свого майна ОСОБА_3 , який притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, з яким вони взагалі навіть не були знайомі, була відсутня, а тому заповіт має бути визнаний недійсним.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» N 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись лише на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь- якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі N 753/22860/17 (провадження N 14-88цс20).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, перевіривши доводи і вимоги заяви про забезпечення позову, суд вважає, що між сторонами виник спір, а такий захід забезпечення позову, який просять застосувати заявники у вигляді накладення арешту на майно, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивачів, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви з вимогами про визнання недійсним заповіту, виключення запису, визнання спадкоємцями до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заган Марина Анатоліївна задовольнити.

Накласти арешт:

- на квартиру АДРЕСА_1 ;

- на квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ).

Стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ).

Боржник: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова