Провадження № 2-др/554/13/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2024 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Черняєвої Т.М.,
за участю секретаря Діменко А.І.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису,-
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22.02.2024 року у справі №554/11221/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

27.02.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Просив стягнути з відповідача ТзОВ «Інстафінанс» на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в сумі 30 000, 00 грн.

04.03.2024 року представник відповідача направила до суду свої заперечення щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу. З вказаними у заяві вимогами представника позивача щодо здійснення розподілу витрат на правничу допомогу адвоката відповідач не погоджується та заперечує щодо їх задоволення. Вказує, що витрати позивача на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, а також завищеними щодо іншої сторони спору. Оскільки предмет позову у справі № 554/11221/23 не є складним та не потребує вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складання великої кількості

процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, підтвердженням цих обставин є той факт, що суд розглядав справу № 554/11221/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вважає, що позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатися складною юридичною роботою для адвоката. Судова практика з питань визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у подібних правовідносинах є сталою. За своєю категорією справа № 554/11221/23 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, а лише зазначення в позовній заяві розміру витрат на правову допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та співмірності.

12.03.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова О.О. надійшли додаткові пояснення у справі. У своїх поясненнях адвокат зазначає, що згідно частин другої, третьої статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Поряд із цим добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Таким чином, користуючись відповідним правом, недобросовісна сторона ініціювала процес стягнення грошей для отримання певної вигоди.

Представник позивача посилався на додаткову постанову від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17, в якій Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов до висновку про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Також зазначена позиція знайшла відображення вже у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2023 року у справі №756/2051/16-ц відповідно до якої вбачається, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не лише компенсація стороні, на користь якої буде прийняте рішення, понесених збитків, але у певному сенсі це має спонукати Сторону утримуватись від подачі безпідставних заяв, вимог, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав фізичних осіб у сфері цивільно-правових відносин. Таким чином, Верховний Суд своїми постановами закріпляє виховальну функцію витрат на адвоката у суді, спонукаючи Сторони утримуватися від вчинення незаконних дій та не зловживати правом.

Тому вважає, що подана заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню у повному обсязі та витрати, що пов`язані з наданням правничої допомоги позивачу підлягають стягненню з відповідача.

Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Позивач та його представник просили розглянути справу за їх відсутності та стягнути із відповідача витрати за надання правничої допомоги.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22.02.2024 року у справі №554/11221/23 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису задоволено у повному обсязі. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №17862 від 16.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованості в розмірі 51538,00 грн., що виникла за Договором Кредитної лінії №ІU3486577 від 15.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнуто судовий збір.

На підтвердження понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги до матеріалів справи додано: договір про надання правової допомоги від 03.11.2023 року 47/К/Ц-23 укладений між адвокатом Орловим О.О. та ОСОБА_1 (а.с. 69-71); додаткова угода №1 до договору №47/К/Ц-23 від 03.11.2023 року, де сторони домовилися про суму гонорара адвоката, що складає 30 000, 00 грн. (а.с.72); квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №43 від 10.11.2023 року на суму 30 000,00 грн. (а.с.73), акт виконаних робіт №1 від 23.02.2024 року, де вартість послуг вказано 30 000,00 грн. (а.с.74); ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Орловим О.О. ОСОБА_1 (а.с.95).

При цьому, суд враховує наступне.

У відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовував Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У даній справі суд не може погодитись, що гонорар адвоката у розмірі 30 000 грн. є співмірним зі складністю справи та фактично виконаною роботою адвоката.

Так, дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки у відповідності до ст.ст. 19, 274 ЦПК України є малозначною.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.127, 270,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орлова Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації як АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», , адреса: вул. Сурикова, буд. 3, буд. 8, м. Київ;

Треті особи:

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, місцезнаходження м. Полтава, вул. Пушкіна, 45, оф. 114;

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, місцезнаходження м. Київ, пр-т Григоренка, 15, прим. 3.

Суддя Т.М.Черняєва