провадження № 2/294/35/24
справа № 294/1615/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Лесько М.О.

при секретарі Коцюбі Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

представника відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсними рішення, Державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності, скасування рішень державного реєстратора та зобов`язання вчинити дії для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсним рішення, Державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності, скасування рішень державного реєстратора та зобов`язання вчинити дії для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог зазначає, що згідно державних актів (серії ЯА №882582 та №882583) виданих 17.01.2006 року на підставі рішення 19 сесії 4-го скликання Рачківської сільської ради від 29.04.2005 є власницею земельних ділянок: площею 0.25 га., кадастровий номер :03:001:0033 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, та площею 0,3266 га., кадастровий номер :03:001:0034 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвідповідачу ОСОБА_4 , яка являється суміжним землекористувачем на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно (індексний номер 28268028, 28268846) виданих 17.10.2014 належать: земельна ділянка площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0142 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,1568 га., кадастровий номер :03:001:0143 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням 30 сесії 6-го скликання Рачківської сільської ради від 02.11.2014 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж вище вказаних земельних ділянок в натурі (місцевості) та передано їх у власність відповідачу.

В 2017 році за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо обстеження земельних ділянок, встановлено, що на земельній ділянці, яка належить позивачу та надана для обслуговування житлового будинку знаходиться частина об`єкту нерухомого майна (гараж), який належить суміжному землекористувачу, для будівництва якого відповідач самовільно зайняла частину земельної ділянки позивача орієнтовною площею 4 кв.м.

Висновком експерта №154/01-2020 за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи, встановлено, що земельна ділянка :03:001:0142, площею 0,25 га., яка належить відповідачу та земельна ділянка :03:001:0033, площею 0,25 га., яка перебуває у власності позивача накладаються в площині, в результаті чого утворюється пляма накладення площею 115,0 кв.м. Гараж, що перебуває у користуванні (власності) відповідача, частково розташований в межах земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033, що належить позивачу.

На даний час АДРЕСА_1 , відповідно адреси спірних земельних ділянок: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експерта № 471/20 земельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» на замовлення позивача, встановлено, що фактичний розмір земельних ділянок ОСОБА_1 у АДРЕСА_4 га та ОСОБА_4 по АДРЕСА_5 га відповідають розміру земельних ділянок, переданих у власність. Координати меж фактичного користування досліджуваних земельних ділянок не відповідають межам, внесеним до Публічної кадастрової карти України. Межа, яка є спірною між сад. №29 та №31 відповідає межам, визначеним державними актами серії ЯА №882582, №882583, виданими на ім`я позивача та відомостям Державного земельного кадастру. Земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0033 та :03:001:0034 та з кадастровими номерами :03:001:0142 та :03:001:0143, відомості яких внесені до бази державного земельного кадастру України накладаються в площині, загальна площа накладки становить 0,0330 га. На земельній ділянці :03:001:0033 частково знаходиться об`єкт нерухомого майна (гараж) площею 0,0006 га.

Таким чином, на підставі вище викладеного позивач просить скасувати рішення 30 сесії 6-го скликання № 173 від 02.10.2014 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачі їх у власність ОСОБА_4 , прийняте на підставі технічних матеріалів, що не відповідають вимогам законодавства та порушують її права, як суміжного землевласника. Як похідні від рішення також визнати недійсними в судовому порядку свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно яких відповідач є власником земельних ділянок. Окрім цього скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 17.10.2014 ОСОБА_7 на належну їй земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :03:001:0142 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та рішення про державну реєстрацію права власності від 17.10.2014 на земельну ділянку площею 0,1568 га кадастровий номер :03:001:0143 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та зобов`язати знести самочинно збудований гараж з частини земельної ділянки площею 0,0006 га, яка належить на праві власності позивачу.

В судовому засіданні позивач та її представники свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Рачківської сільської ради № 10 від 10.12.1993 року останній було передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,40 га, в т.ч. для ОЖБ 0,25 га та для ОСГ 0,15 га., якою вона користується по даний час. З тим, що відбулася накладка земельних ділянок, відповідач не погоджується, оскільки в 2013 році, погодивши із сусідами суміжні межі та скориставшись послугами землевпорядної організації ДП «Терра» ТОВ «Поліський край» остання приватизувала земельну ділянку. Окрім цього відповідач вказує, що про забудову гаража, який зведено на місці старої прибудови позивачу було відомо та на час побудови жодних претензій вона не мала.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області В.О.Федосюк подала до суду клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з позовних вимог, заявлених позивачем визнала лише в частині зобов`язати відповідача знести гараж з частини земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу, в решті позовних вимог просила відмовити.

Від представника відповідача - сільського голови Чуднівської міської ради Житомирської області Віталія Войтка до суду надійшла заява, згідно якої відповідач просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради, за наявними матеріалами справи, на розгляд суду.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА №882582 №882583, виданих 17.01.2006 року на підставі рішення дев`ятнадцятої сесії четвертого скликання Рачківської сільської ради від 29.04.2005 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033 площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0034 площею 0,3266 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 60-67).

До матеріалів справи додано копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,5766 га. в тому числі: для обслуговування житлового будинку 0,2500 га, та ведення особистого селянського господарства 0,3266 га, в АДРЕСА_1 , виготовленої ТОВ «Бердичівфото» в 2005 році, яка містить рішення 19 сесії 4-го скликання № 52 від 29.04.2005 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення державного акта на право власності на землю; - кадастровий план земельної ділянки; - каталог координат кутів зовнішніх меж теодолітного ходу та прив`язки та акт про встановлення та узгодження меж землекористування (т.1 а.с.160-164).

Зі змісту актів обстеження земельних ділянок, складених 04.09.2017 спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на звернення позивача щодо обстеження належних їй земельних ділянок вбачається, що ОСОБА_1 використовує земельні ділянки в АДРЕСА_1 згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га., для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,3266 га., для ведення с особистого селянського господарства. Разом з тим виявлено, що на земельній ділянці, наданій для обслуговування житлового будинку знаходиться частина об`єкту нерухомого майна (гараж), який зі слів ОСОБА_1 належить суміжному землекористувачу, який самовільно зайняв частину земельної ділянки орієнтовною площею 4 кв. м., для будівництва індивідуального гаража (т.1 а.с.68-70).

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно індексні номери 28268028 та 28268846, виданих 17.10.2014 року реєстраційною службою Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області ОСОБА_4 , суміжний землекористувач є власником земельних ділянок площею 0,25 га кадастровий номер :03:001:0142 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,1568 га кадастровий номер :03:001:0143 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.114,116).

Рішенням двадцять другої сесії шостого скликання Рачківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області №127 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (т.1 а.с.110).

Рішенням тридцятої сесії шостого скликання Рачківської сільської ради № 173 від 02.10.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,4068 га та передачі їх у власність ОСОБА_4 (т.1 а.с.111).

До матеріалів справи додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельні ділянки ОСОБА_4 для обслуговування житлового будинку загальною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1568 га, розташовані в АДРЕСА_1 виготовлену ДП «Терра» ТОВ «Поліський край» в 2014 році, яка містить: пояснювальну записку;- заяву ОСОБА_4 від 04.01.2014 року; - технічне завдання на встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); - рішення двадцять другої сесії шостого скликання Рачківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області № 127 про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі; - технічний паспорт житлового будинку АДРЕСА_6 ; -план схему земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства; - схему теодологічного ходу та прив`язки до державної системи координат; - каталог координат кутів зовнішніх меж землекористування; - кадастровий план; - акти погодження меж земельних ділянок із суміжними землевласниками та землекористувачами; - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (т.1 а.с.215-240).

Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача судом було призначено земельно-технічну експертизу та відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи від 14.01.2020 № 154/01-2020: - Земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0142, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , та земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0033, площею 0,2500 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , накладаються в площині в результаті чого утворюється пляма накладення площею 115,0 кв.м., що на схемі під №1 (зображено жовтим кольором), яка проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-1 зі сторонами: 43,81м-3,84м-4,52м-15,7м-2,45м-5,88м-3,09м-5,94м-1,78м-14,41м-0,22м. Схема накладення досліджуваних ділянок зображена в додатку №2 до даного висновку. Частина гаражу, що перебуває у користуванні/власності ОСОБА_4 частково розташований в межах земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033, м площею 0,2500 га, що належить ОСОБА_1 , а саме заступає в глибину ділянки від 0,97 м до 1,02 м, а площа накладення гаража (літ.В) та земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033 становить 5,8 кв.м., що на схемі позначено під № 2 (зображено жовтим кольором зі штрихуванням) в додатку № 2 до даного висновку. Варто зазначити, що досліджуваний гараж (літ. В), розташований в межах земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0142, площею 0,2500 га, що перебуває у власності ОСОБА_4 , тобто його частина знаходиться в місці накладення земельних ділянок кадастрові номери :03:001:0033; :03:001:0142 (т.2 а.с. 1-26).

Додатково на замовлення ОСОБА_1 , 23.11.2020 року ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» проведена земельно - технічна експертиза та складено висновок експерта № 471/20 за результатами якого фактичний розмір земельних ділянок: ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 0,5766 та ділянки ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 0,4068 га відповідають розміру земельних ділянок переданих у власність. Координати меж фактичного користування досліджуваних земельних ділянок за адресою : АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не відповідають межам внесеним до Публічної кадастрової карти України. Межа, яка проходить по точках 1-2-3-4-5-6-7-8 являється спірною межею між сад. № 29 та № 31 відповідає межам які визначені державними актами серії ЯА №882582 та № 882583, що видані на ім`я ОСОБА_1 , та відомостям Державного земельного кадастру, що графічно зображена чорною лінією в додатку № 3 до даного висновку.

Земельні ділянки з кадастровими номерами №:03:001:0033; №:03:001:0034 та з кадастровими номерами № :03:001:0142; № :03:001:0143 відомості яких внесені до бази державного земельного кадастру України накладаються: - земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0142 накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033, площею 0,0102 га ( цільове призначення для обслуговування житлового будинку (код 02.01)) (додаток №4). Площа накладення проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-7-8-9-1=0,0102 га (діл.№1); - земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0143 накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033, площею 0,0013 га ( цільове призначення для обслуговування житлового будинку (код 02.01)), площа накладення проходить по точках:7-10-13-14-8-7=0,0013 га (діл.№2); - земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0143 накладається на межі земельної ділянки номер :03:001:0034, площею 0,0215 га (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (код 01.03)). Площа накладення проходить по точках: 10-11-12-13-14-10=0,0215 га (діл. №3) (додаток 4). Загальна площа накладки становить діл.1+діл. 2 + діл. 3 = 0,0330 га, тобто : 0,0102 га + 0,0013 га + 0,0215 га =0,0330 га, в тому числі: - діл.1+діл.2 = 0,0115 га ((цільове призначення для обслуговування житлового будинку (код 02.01)); - діл 3 = 0,0215 га (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (код 01.03)). На земельній ділянці кадастровий номер № :03:001:0033 частково знаходиться об`єкт нерухомого майна (гараж літ. В) площею 0,0006 га. Даний факт відображено в додатку № 4 до даного висновку.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому Цим кодексом випадках.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 319 та ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що відповідно до положень статей 391, 369 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних і позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 153 ЗК України).

Пунктами г, е частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам ріні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих битків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в)визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, спосіб захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Надаючи правову оцінку доводам позивача з урахуванням вище встановлених обставин та положень діючого законодавства щодо заявленої вимоги про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованого гаража з частини земельної ділянки позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало порушення на її думку відповідачем суміжної межі землекористування, а саме те, що суміжний землекористувач самовільно зайняла частину земельної ділянки орієнтовною площею 4 кв. м. для будівництва індивідуального гаража.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі №514/1571/14-ц (провадження № 14-552 цс18), для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Висновок, що міститься у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з приводу обстеження земельних ділянок за результатами розгляду звернення щодо знаходження на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , та надана для обслуговування житлового будинку, частини об`єкту нерухомого майна (гараж), що належить суміжному землекористувачу, який самовільно зайняв частину земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, підтверджується висновком експерта №154/01-2020 від 14.01.2020 за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи та висновком експерта №471/20 за результатами проведення земельно-технічної експертизи на замовлення позивача. Частина гаражу, що перебуває у користуванні/власності ОСОБА_4 частково розташований в межах земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0033, площею 0,2500 га, що належить ОСОБА_1 .

На підставі вище викладеного, суд враховуючи зазначені обставини задовольняє вимогу позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення гаража з частини земельної ділянки площею 0,0006 га (кадастровий номер :03:001:0033), що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання недійсним рішення, Державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності відповідача на належну йому земельну ділянку та скасування її державної реєстрації, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органі місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади.

За змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника за позовом, визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до пунктів 2 та 10 Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсним.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п.107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Як на підставу скасування рішення тридцятої сесії шостого скликання від 02 жовтня 2014 року №173 Рачківської сільської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачі їх у власність відповідачу, позивач посилається на те, що воно прийняте на підставі технічних матеріалів, що не відповідають вимогам законодавства та порушують її права, як суміжного землевласника.

Однак підтверджуючих доказів щодо невідповідності технічних матеріалів вимогам законодавства до матеріалів справи позивачем не долучено.

Не підлягає також задоволенню і заявлена вимога про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно згідно яких відповідач є власником земельних ділянок, так як вона є похідною від заявленої вимоги про визнання недійсним вище вказаного рішення в задоволенні якої відмовлено.

З 16.01.2020 такий спосіб захисту як скасування запису про проведену державну реєстрацію права вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки статтю 26 цього Закону відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» викладено в новій редакції, згідно з якою виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту не відповідає положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV та є неефективним способом захисту.

Частиною першою статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення її позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушення з боку відповідача, права власності чи законного володіння позивача, які підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даних вимог позивача.

Відповідно до положень частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам позивача в розмірі 640,00 грн.

Керуючись нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 78, 79-1, 81, 125, 126, 152, 158 Земельного кодексу України, статтями 15, 16, 179, 181, 182, 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 самостійно або за її рахунок іншою особою (у тому числі позивачем) знести частину гаража літ "В" з частини земельної ділянки площею 0,0006 га (кадастровий номер :03:001:0033) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.О. Лесько

Повне рішення суду складено 21.04.2024.