УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 539/4690/23

провадження № 61-5188ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про припинення правовідношення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго», в якому просила суд припинити зобов`язання з виплати боргу за централізоване опалення в сумі 1 686,00 грн, який з`явився не з її вини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року залишено без змін.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2024 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є припинення зобов`язання з виплати боргу за централізоване опалення в сумі 1 686,00 грн, який з`явився не з вини позивача.

Зазначена справа є справою незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що справа має виняткове значення для неї, оскільки вона не має можливості сплачувати комунальні послуги.

Верховний Суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Щодо виняткового значення справи для учасника справи, то у цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником.

Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Справа, що має виняткове значення для учасника - це справа, що може бути виокремлена із загальних правил розгляду справ Верховним Судом. Під час розгляду такої справи Верховний Суд може здійснити сукупність процесуальних дій, спрямованих на визначення наявності або відсутності передбачених ЦПК України підстав для перегляду справи в порядку касаційного провадження, з метою усунення встановлених у зв`язку з цим порушень законності попередніх судових рішень.

Верховний Суд може визначити підстави для перегляду справи, що має виняткове значення для учасника, тобто з`ясувати питання, чи є ця справа винятковою відповідно до цивільного процесуального закону. Підставами для розгляду справи, що має для учасника виняткове значення, може бути виявлене після її апеляційного розгляду неоднакове застосування судом (судами) апеляційної інстанції одного й того ж положення закону, а також визнання міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, судового рішення таким, що порушує міжнародні зобов`язання України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) не розглядає конкретного публічно-правового спору, що був предметом розгляду в національному суді. Предметом його розгляду є рівень забезпечення виконання державою положень Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім того, ЄСПЛ своїми рішеннями не може замінювати рішення національних судів, а його повноваження щодо аналізу дотримання національного законодавства є обмеженими (рішення у справі «Сливенко проти Латвії» від 09 жовтня 2003 року, у справі «Пауліч проти Хорватії» від 22 жовтня 2009 року). Функцією Суду є здійснення оцінки обґрунтування, наданого національними судами, з позиції Конвенції (Рішення ЄСПЛ у справі «Сливенко проти Латвії»).

У справі, що має виняткове значення для її учасника, та яка може бути допущена до розгляду Верховним Судом у касаційному порядку з метою перегляду судового рішення, мають бути допущені судом першої інстанції порушення закону, які не були усунені судом апеляційної інстанції, або одночасно допущені порушення закону судом першої та апеляційної інстанцій. Окрім того, має відбуватися порушення питань факту і права згідно з чинним законодавством України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, визначення яких вимагає розгляду справи по суті щодо неспроможності держави дотриматися своїх позитивних зобов`язань в частині регулювання певного виду діяльності, яка має шкідливі наслідки для заявника, а також досягає такого серйозного рівня, що призводить до суттєвого перешкоджання здатності заявника користуватися своїми правами, існувала давно, була добре відома органам влади та має триваючий характер.

Також особа, яка подає касаційну скаргу у малозначній справі, зобов`язана надати докази та навести доводи на обґрунтування наявності обставин, що є підставою для допуску судового рішення у його справі до перегляду Верховним Судом.

Враховуючи вищевикладене, заявник не обґрунтувала необхідності для відкриття справи, яка не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Доводи заявника зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки заявник подала касаційну скаргу на судові рішення ухвалені у справі незначної складності, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 листопада 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про припинення правовідношення відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська