КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/19287/20

номер провадження: 22-ц/824/501/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Півторака Тараса Олеговича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року у складі судді Мальцева Д.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування обтяження рухомого майна та запису про обтяження,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «Національні інформаційні системи»), акціонерного товариства «Сенс-Банк» (далі - АТ «Сенс-Банк»), третя особа: ОСОБА_2 , про скасування обтяження рухомого майна та запису про обтяження.

Позовна заява мотивована тим, що 15 березня 2010 року на товарній біржі «Київська універсальна» ОСОБА_3 придбав автомобіль «Mercedes G500», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що підтверджується біржовим контрактом від 15 березня 2010 року та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_3 . Після смерті ОСОБА_3 зазначений автомобіль успадкував його син, ОСОБА_1 , у зв`язку із чим 30 жовтня 2014 року було здійснено перереєстрацію та видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

Вказував, що із Державного реєстру обтяжень рухомого майна стало відомо, що запис про обтяження рухомого майна було внесено на підставі договору застави майна №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (з 15 жовтня 2019 року правонаступник AT «Альфа - Банк») та ОСОБА_2 на суму 69 300,00 доларів США.

Внаслідок обтяження, накладеного на автомобіль «Mercedes G500» (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 позбавлений можливості розпоряджатись зазначеним рухомим майном, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом за захистом своїх прав.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження, у зв`язку із заставою рухомого майна на підставі договору застави майна №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, накладеного ПАТ «Укрсоцбанк» (з 15 жовтня 2019 року правонаступник АТ «Альфа-Банк») щодо автомобіля «Mercedes G500» (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ) та зобов`язати ДП «Національні інформаційні системи» зареєструвати відомості про припинення приватного обтяження, а саме, застави автомобіля «Mercedes G500», номер об`єкта: НОМЕР_2 , запис №1, зареєстрований 15 липня 2014 року за №14450805 Хмельницькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано обтяження рухомого майна у вигляді заборони відчуження автомобіля марки «Mercedes G500», номер кузова VIN НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_5 , шляхом виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: вид обтяження: приватне обтяження, запис № 1 зареєстрований 15 липня 2014 року за №144450805 Хмельницькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: договір застави майна № ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, накладене за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» (з 15 жовтня 2019 року правонаступник АТ «Альфа - Банк»).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Півторак Т.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до договору кредиту №175/2462-кр2461 на придбання автомобілю марки MERCEDES-BENZ моделі G 500, 2003 року випуску, об`єм двигуна 4973 куб.см. (В), колір чорний, номер шасі НОМЕР_2 , надав кредит третій особі: ОСОБА_2 у розмірі 69 300,00 доларів США і 20 090,90 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 15 серпня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та третьою особою: ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір застави №ЗТЗ-2461, згідно якого третя особа передала в заставу банку вказаний автомобіль, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданого 20 вересня 2005 року Єнакіївським МРЕВ Донецької області 15 серпня 2006 року, на придбання якого й був наданий кредит. На даний час кредит третьою особою не погашений. Договір застави не є припиненим, не визнаний судом недійсним, жодних підстав для припинення застави не існує.

Вказує, що без згоди обтяжувача ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», було реалізовано предмет застави, порушено права заставодержателя відповідного майна. Однак застава зберігалася правомірно. Як на день укладення біржового контракту купівлі продажу 15 березня 2010 року так і на день реєстрації автомобіля на ОСОБА_3 27 травня 2010 року застава була дійсною, відповідний запис про обтяження був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26 липня 2007 року з терміном дії до 26 липня 2012 року. А тому на момент відчуження та реєстрації транспортного засобу обтяження були наявні.

Таким чином вважає, що саме відчуження відбулось неправомірно і померлий ОСОБА_3 не був і не міг вважатись добросовісним набувачем, а його спадкоємець ОСОБА_1 не має підстав для усунення перешкод у здійсненні права власності, а саме, розпоряджатися належним йому транспортним засобом шляхом зняття заборони. У 2014 році було продовжено запис про обтяження у зв`язку із закінченням строку дії попереднього, а не внесено новий.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлевський Ю.Р. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що скаржником не враховано, що згідно з листом Головного сервісного центру МВС від 21 листопада 2019 року в базі даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів записи про обтяження/заборони щодо автомобіля Mercedes G500»( VIN НОМЕР_2 ) були відсутні станом на: 15 березня 2010 року - день укладення біржового контракту купівлі продажу, 27 травня 2010 року - день реєстрації автомобіля на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - день перереєстрації автомобіля на ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 . Відсутність запису Єдиному державному реєстрі транспортних засобів вказує на його відсутність в державному реєстрі обтяжень станом на зазначені дати. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , як добросовісний набувач, набув право власності на рухоме майно без обтяжень.

ДП «Національні інформаційні системи» подало пояснення, в яких вказує що підприємство не є належним відповідачем, а тому просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до нього залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, враховуючи обставини, викладені у відзиві на апеляційну скаргу,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Півторака Т.О. підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 березня 2010 року на товарній біржі «Київська універсальна» ОСОБА_3 придбав автомобіль «Mercedes G500», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що підтверджується біржовим контрактом від 15 березня 2010 року та свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_3 зазначений автомобіль «Mercedes G500», д.н.з. НОМЕР_1 , успадкував його син ОСОБА_1 , у зв`язку із чим 30 жовтня 2014 року було здійснено перереєстрацію права та видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 указував, що в серпні 2019 року від приватного нотаріуса йому стало про те, що 15 липня 2014 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про заставу автомобіля «Mercedes G500» (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ) із забороною відчуження.

Згідно Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис про обтяження рухомого майна було внесено на підставі договору застави майна №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (з 15 жовтня 2019 року правонаступник AT «Альфа - Банк») та ОСОБА_2 на суму 69 300 доларів США.

Як вбачається із листа Головного сервісного центру МВС від 21 листопада 2019 року, в базі даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів записи про обтяження/заборони щодо автомобіля «Мерседес» (VIN: НОМЕР_2 ) були відсутні станом на: 15 березня 2010 року (день укладення біржового контракту купівлі продажу на товарній біржі «Київська універсальна» батьком позивача - ОСОБА_3 ); 27 травня 2010 року (день реєстрації автомобіля на ОСОБА_3 ); 30 жовтня 2014 року (день перереєстрації автомобіля на ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовуючи обтяження рухомого майна у вигляді заборони відчуження автомобіля марки «Mercedes G500», д.н.з. НОМЕР_5 , шляхом виключення запису про обтяження заставою, накладене за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив із того, що батько позивача ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки він придбав його на товарній біржі та не пов`язаний зобов`язаннями ОСОБА_2 перед банком. Суд також дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 та його спадкоємця позивача ОСОБА_1 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі цього автомобіля. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що спірний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_3 за відсутності відомостей про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тобто він є добросовісним набувачем спірного автомобіля. Тому його спадкоємець позивач ОСОБА_1 має всі підстави для усунення перешкод у здійсненні права власності, а саме, розпоряджатися належним йому транспортним засобом шляхом зняття заборони.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про заставу» та ст.572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст.577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19).

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною 4 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19).

Як вбачається із наданого АТ «Сенс Банк» витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №5368913 на підставі договору застави №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_2 , 26 липня 2007 року о 10:17 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис про обтяження у виді заборони відчуження. Термін дії до 26 липня 2012 року.

Під час розгляду цієї справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідно до договору кредиту №175/2462-кр2461 на придбання автомобілю марки MERCEDES-BENZ моделі G 500, 2003 року випуску, об`єм двигуна 4973 куб.см. (В), колір чорний, номер шасі НОМЕР_2 , ПАТ «Укрсоцбанк» надало кредит третій особі: ОСОБА_2 у розмірі 69 300,00 доларів США і 20 090,90 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, 15 серпня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та третьою особою: ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір застави №ЗТЗ-2461, згідно якого третя особа передала в заставу банку вказаний автомобіль, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданого 20 вересня 2005 року Єнакіївським МРЕВ Донецької області 15 серпня 2006 року, на придбання якого й був наданий кредит.

Матеріали справи не містять доказів того, що на даний час кредит третьою особою погашений, а договір застави є припиненим чи визнаний судом недійсним. У той же час відповідач АТ «Сенс-Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», категорично заперечує, припинення як основного зобов`язання, так і застави за договором застави №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року.

Таким чином як на день укладення біржового контракту купівлі продажу 15 березня 2010 року, так і на день реєстрації автомобіля на ОСОБА_3 27 травня 2010 року застава була дійсною, про що також свідчить відповідний запис про обтяження, який був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26 липня 2007 року з терміном дії до 26 липня 2012 року. Тому на момент відчуження та реєстрації транспортного засобу були наявні його обтяження заставою.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за даними листа Головного сервісного центру МВС від 21 листопада 2019 року спірний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_3 за відсутності відомостей про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Так, у вказаному листі від 21 листопада 2019 року Головний сервісний центр МВС повідомив представнику позивача адвокату Михалевському Ю.Р., що МВС не є держателем Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а наданий позивачем витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 вересня 2019 року про те, що 15 липня 2014 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про заставу автомобіля «Mercedes G500» (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ) із забороною відчуження на підставі договору застави майна №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, не є достатнім доказом для висновку, що до 15 липня 2014 року таке обтяження було відсутнє, у тому числі й обтяження, внесене 26 липня 2007 року о 10:17 на підставі договору застави №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

До того ж як лист Головного сервісного центру МВС від 21 листопада 2019 року, так і наданий позивачем витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 вересня 2019 року не спростовують того, що згідно з вимогами чинного законодавства обтяження заставою рухомого майна є чинним і зберігається для нового власника за умови неприпинення застави (у даному випадку за договором застави №ЗТЗ-2461 від 15 серпня 2006 року).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що на момент придбання батьком позивача спірного транспортного засобу будь-яких обтяжень на нього накладено не було, а наявне у Державному реєстру обтяження у вигляді заборони відчуження цього автомобіля обмежує права ОСОБА_1 на розпорядження своїм транспортним засобом, не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Також апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, шо що батько позивача ОСОБА_3 був добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки придбав його на товарній біржі та не пов`язаний зобов`язаннями ОСОБА_2 перед банком й не мав інформації про обтяження цього майна, виходячи з такого.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як видно із листа Головного сервісного центру МВС від 17 жовтня 2019 року №31/886аз до набуття ОСОБА_4 27 травня 2010 року права власності на автомобіль «Mercedes G500», д.н.з. НОМЕР_1 , це авто вже належало шістьом різним власникам. Матеріали справи не містять доказів того, що перед купівлею даного автомобіля ОСОБА_4 намагався отримати витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо перевірки наявності обтяження цього майна, оскільки саме відповідний витяг з цього реєстру є належним доказом наявності чи відсутності обтяжень рухомого майна.

Отже, під час придбання автомобіля «Mercedes G500», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не проявив розумну обачність з метою уникнення можливих негативних наслідків, що ставить його добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

Такий висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду щодо добросовісності набуття права власності на обтяжені транспортні засоби.

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України, на вказані вище вимоги закону, правові висновки Верховного Суду та фактичні обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Сенс-Банк» про скасування обтяження рухомого майна та запису про обтяження.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Національні інформаційні системи», виходячи з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5, наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2006 року №57/5 «про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна».

Державне підприємство «Національні інформаційні системи» та його філії у своїй діяльності керуються зазначеними вище законом та нормативно-правовими актами.

Так, згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача, відомості про боржника, посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст, опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації, відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Відповідно до ст. 44 цього ж Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжував несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» здійснює лише функцію внесення/виключення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і підставою такого внесення/виключення є виключно звернення обтяжувачів. При цьому Державне підприємство «Національні інформаційні системи» не наділено повноваженнями вчиняти самостійні дії щодо внесення/виключення відомостей до вказаного реєстру. Тобто, у діях посадових осіб відповідача ДП «Національні інформаційні системи» не вбачаються порушення, невизнання або оспорювання прав позивача.

Спір у позивача виник саме з АТ «Сенс-Банк» з приводу порушення права позивача, внаслідок дій банку щодо реєстрації обтяження його рухомого майна, а ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України є неналежним відповідачем у даній справі.

Частиною 1 ст.48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно з ч.ч.1,3,4 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.1 та ч.2 ст.11 ЦПК України 2004 року). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 ч.2 ст.119 ЦПК України 2004 року). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч.2 ст.30 ЦПК України 2004 року). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1 ст.33 ЦПК України 2004 року).

Аналогічні положення передбачені у чинному ЦПК України.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У зв`язку з наведеним, у задоволенні позовних вимог до ДП «Національні інформаційні системи» слід відмовити. (див. постанови Верховного Суду в постановах від 20 січня 2021 року у справі № 761/42510/17 та від 07 липня 2021 року у справі № 206/4551/19).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та судом допущено порушення норм процесуального права, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Півторака Тараса Олеговича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування обтяження рухомого майна та запису про обтяження - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий

Судді: