Справа № 283/2604/23
Провадження №2/283/371/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

18 квітня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Селіна А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Крутоголова Оксана Олександрівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

24.10.2023 представник позивача звернулась до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 у період з 01.02.2019 по 18.08.2023 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент», працюючи на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду електродільниці відділу, головного електрика.

Наказом від 17.08.2023 року № 50/к ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, - втім з ним не було проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі, не виплачена компенсація за невикористану відпустку.

Позивач неодноразово звертався до відповідача, з вимогою виплатити заборгованість, однак останній виконати свої зобов`язання відмовився. 19.09.2023 представником позивача, адвокатом Крутоголовою О.О., було зроблено запит до ТОВ «ДБК «Фундамент» щодо надання інформації про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні, з розшифровкою сум за видами заробітку, а також розрахунку заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на дату його звільнення. Однак, станом на дату подання позовної заяви, відповіді від ТОВ «ДБК «Фундамент» отримано не було.

Поряд з цим, як вбачається з розрахункових листів ТОВ «ДБК «Фундамент», заборгованість за підприємством перед позивачем, станом на січень 2022 року становить 54 429,09 грн.

Окрім цього, згідно з інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форма ОК-7 від 12.09.2023, у лютому 2022 року позивачу також було нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 7740,00 грн.Тобто, загальна сума заборгованості по заробітній платі становить 62 169,00 грн.

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача 62169 грн заборгованості по заробітній платі та 11340 грн компенсації за невикористану відпустку.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 25.10.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

22.01.2024 ухвалено заочне рішення у справі, яким задоволено позовні вимоги позивача у повному обсязі.

19.02.2024 представник заявника (відповідача) звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22.01.2024.

Ухвалою суду від 05.03.2024 заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22.01.2024 скасоване, призначено судовий розгляд справи на 14 годину 27.03.2024, який відкладено на 18.04.2024.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 18.04.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала, щодо наданого відповідачем розрахунку заборгованості не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою представника відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та його представника, суд постановив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Встановлені судом обставини

Згідно з трудовою книжкою та копією наказу про припинення трудового договору № 50/к від 18.08.2023, позивач працював у ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» з 01.02.2019 та був звільнений 18.08.2023 на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; наказом встановлено компенсувати невикористану щорічну відпустку у кількості 21 календарний день (а.с.12-14, 65).

Відповідно до розрахунку при звільненні № ФДБ00000045 від 28.08.2023, компенсація за 21 календарний день невикористаної відпустки при звільненні становить 4625,67 ( а.с. 65 зворот).

Як вбачається з розрахункових листів ТОВ «ДБК «Фундамент» та карток рахунку №66 за лютий 2022 року, серпень 2023 року, заборгованість за підприємством перед позивачем станом на серпень 2023 року становить: по заробітній платі - 54404,94 та 4625,67 грн компенсації за невикористану відпустку при звільненні (а.с.15-18, 66).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, суд зазначає наступне.

Конституція України, проголосивши Україну соціальною і правовою державою, визначила обов`язок держави щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини. Одним із складових цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (статті 13, 43 Конституції України).

Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 визначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із положеннями статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Із наданих суду доказів встановлено, що відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, та фактично не здійснив повний розрахунок з позивачем і на день розгляду справи, оскільки доказів протилежного суду не надано. При цьому представник позивача погодився із сумою заборгованості, докази про яку надав представник відповідача.

З урахуванням вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК «Фундамент» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 54404,94 грн.

Щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому може бути виплачена грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Як встановлено судом із письмових доказів, наданих представником відповідача, з якими погодився й представник позивача, на день звільнення ОСОБА_1 мав право на компенсацію за 21 календарний день невикористаної відпустки, яка з урахуванням середньоденної заробітної плати 220,27 грн, становить 4625,67 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача 59030,61 грн заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (п`ятдесят дев`ять тисяч тридцять) гривень 61 копійку, з них:

- заборгованість по заробітній платі у розмірі 54404 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста чотири) гривні 94 копійки;

- компенсація за невикористану відпустку 4625 (чотири тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень 67 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК «Фундамент» () на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 ЦПК України позивач та відповідач мають право оскаржити повторне заочне рішення у загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18.04.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК «Фундамент», , місцезнаходження: Житомирська область, Коростенський район, с. Пиріжки, вул. Соборна, 57, кім.18.

Суддя В. М. Хомич