ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2010/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/373/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Іванюта О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалівського Богдана Володимировича на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року, ухваленого суддею Содоморою Р.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтований тим, що у квітні 2018 року він придбав на базарі у місті Бучач трактор марки DONGFENG, модель DF-354, 2006 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . На час купівлі трактора продавець повідомив позивача про те, що державна реєстрація права власності вказаного міні-трактора не потрібна. Жодних документів при передачі міні - трактора продавець йому не надав.

З моменту купівлі і по теперішній час, тобто понад 5 років ОСОБА_1 відкрито, безперешкодно, безперервно володіє трактором, обслуговує його та використовує для власних потреб, однак на автодороги за цей період не виїжджав.

У 2023 році мав намір допомогти сусідові переорати город, та був зупинений працівниками патрульної поліції.

Позивач вказував, що не має змоги зареєструвати даний трактор в органах ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області, оскільки не може підтвердити права власності на нього.

Оскільки одним із документів що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є судове рішення, а інший механізм для захисту порушеного права позивача відсутній, ОСОБА_1 просив задовольнити позов, визнавши за ним в порядку ст. 344 ЦК право власності за набувальною давністю на вищевказаний трактор.

Рішенням Бучацького районного суду від 19.01.2024 року в позові ОСОБА_1 до Золотопотіцької територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалівський Б.В. просить рішення Бучацького районного суду від 19.01.2024 року скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд дійшов до помилкового переконання щодо відсутності підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на трактор марки DONGFENG, модель DF-354, 2006 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 за набувальною давністю. У справі наявні докази про те, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів чужим майном і понад 5 років продовжує відкрито, безперервно користуватися та розпоряджатися вищевказаним трактором, ремонтувати і обслуговувати його. Позивач не має змоги зареєструвати даного трактора в органах ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області, оскільки не може підтвердити права власності на нього.

Тому, на думку представника апелянта, саме на підставі судового рішення, ухваленого в порядку ст. 344 ЦК України, яке підтвердить правомірність придбання трактора позивачем, він зможе відновити своє порушене право та зареєструвати його у відповідному органі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

З квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 користується трактором DONGFENG, модель DF-354, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_1 , що підтверджується актом обстеження житлових умов ОСОБА_1 № 1003 від 20.09.2023 року, листом Золотопотіцької селищної ради № 1357/209 від 18.12.2023 року, інформацією, наданою старостою Космиринського старостинського округу № 26 від 07.12.2023 року.

Як вбачається з відповіді на запит Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 28 від 20.09.2023 року, трактор DONGFENG DF-354, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_1 , не реєструвався.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17.

За ст. 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об"єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", відомчу реєстрацію та облік тракторів та іншої сільськогосподарської техніки здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов"язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2009 р. № 694, цей Порядок визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація) та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин, та застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про адміністративну процедуру".

Пунктом 2 указаного порядку визначено, що реєстрація та зняття з обліку машин проводяться територіальними органами Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - територіальні органи Держпродспоживслужби).

Вказаний Порядок передбачає спеціальну процедуру реєстрації машин, що містять ідентифікаційний номер, зокрема, перевірку на предмет фальсифікації ідентифікаційних номерів складових частин (вузлів і агрегатів), щодо технічного стану трактора, перевірку обставин щодо його митного оформлення.

Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, які б свідчили про відсутність фальсифікацій ідентифікаційних номерів складових частин (вузлів і агрегатів) трактора, відсутні будь-які дані щодо технічного стану трактора, його митного оформлення.

А тому придбання трактора без дотримання встановленої законом процедури його реєстрації, без проведення відповідних перевірок уповноваженими органами, без наявності даних щодо законного ввезення даного трактора на територію України не дає підстав для визнання за позивачем права власності на транспортний засіб за набувальною давністю в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд врахувавши обставини справи та надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю підстав для застосування положень статті 344 ЦК України до спірних правовідносин.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має змоги зареєструвати даного трактора в органах ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області, оскільки не може підтвердити права власності на нього, колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що трактор марки DONGFENG, модель DF-354, 2006 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ввезений на територію України на законних підставах.

Більш того, наявними у справі доказами підтверджується, що вищевказаний трактор Держпродспоживслужбою не реєструвався, а також відсутня відмова цього органу у реєстрації за зверненням позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів чужим майном і понад 5 років продовжує відкрито, безперервно користуватися та розпоряджатися вищевказаним трактором, ремонтувати і обслуговувати його, колегія суддів зазначає, що для визнання добросовісності заволодіння майном позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За встановлених у даній справі обставин - відсутності доказів законного ввезення трактора іноземного виробництва на територію України, відсутність даних про митне оформлення та технічний стан, відсутність інформації про перевірку уповноваженими органами на предмет фальсифікації ідентифікаційних номерів складових частин (вузлів і агрегатів) трактора, відсутні підстави для висновку про добросовісність заволодіння позивачем зазначеним трактором.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалівського Богдана Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.