Провадження № 2-др/756/77/24
16 квітня 2024 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Діденка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди,
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21.03.2024 р. позов задоволено частково; вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди 41 108 (сорок одна тисяча сто вісім) грн. 54 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Стягнено з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 923 грн. 29 коп.

05.04.2024 р. до суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо витрати на правничу допомогу, просить стягнути 11800,00 грн. витрат.

В обґрунтування заяви вказує, що про прийняте рішення дізнався лише 26.03.2024 р. Витрати склали 7800,00 грн. за складання позову, та 4000,00 грн. за складання відповіді на відзив. Надає акт приймання-передачі послуг та опис виконаних робіт.

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати 7800,00 грн. за складання позову. На підтвердження цих витрат було надано: Договір про надання правничої допомоги 04/09-2023/1 від 04.09.2023 р. з адвокатським об`єднанням «ЛЕФОРС», у якому сума гонорару за складання позову складає 7800,00 грн., та детальний опис виконаних робіт.

У пункті 19 Договору вказано, що послуги з правничої допомоги вважаються наданими з моменту підписання акта приймання-передачі наданих послуг обома сторонами.

У позові зроблено заяву, що остаточний розмір витрат буде здійснений після розгляду справи судом.

Водночас, згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач був зобов`язаний подати докази щодо судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду ухвалене 21.03.2024 року, в цей день було складено вступну і резолютивну частини рішення суду. Натомість, заява про ухвалення додаткового рішення з копіями документів подана суду 29.03.2024 р., тобто з пропуском встановленого строку. При цьому, факт обізнаності позивача з рішенням суду немає значення для дотримання вказаного строку, та може бути підставою для його поновлення. Клопотань про поновлення строку не заявлено.

Тому, суд не бере до уваги документи, які надані позивачем після ухвалення рішення суду, і розглядає вимогу, заявлену у позові на суму 7800,00 грн.

Суд зазначає, що у Договорі про надання правничої допомоги сторони домовились, що правнича допомога вважається наданою з моменту підписання акту приймання-передачі, але до позову, або під час розгляду справи, такий акт суду наданий не був.

Отже, у суду відсутні підстави для стягнення вказаних витрат, без визначеного сторонами акта приймання-передачі наданих послуг. Тому, у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко