РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судових засідань Крикун Ю.М., представника відповідача адвоката Корзаченка В.М., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 09 липня 2021 року позивач працювала виконавцем робіт у відділі штучних споруд згідно наказу про прийняття на роботу № 577 від 08.07.2021 року. Наказом № 833 від 30.09.2021 року її переведено з 01 жовтня 2021 року з виконавця робіт на посаду інженера відділу штучних споруд. Наказом № 91 від 08.03.2023 року її звільнено з роботи 08 березня 2023 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Також зазначено, що 11 жовтня 2023 року з боку ПП «Автомагістраль» було здійснено повний розрахунок заборгованості по зарплаті за жовтень 2022 року в сумі 15 000 грн. Отже, станом на час подання позовної заяви підприємство провело остаточний розрахунок та виплатило заборгованість по заробітній платі, але не виплатило їй середній заробіток за час затримки розрахунку, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України, у зв`язку з чим просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 90 541,63 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської областівід 19 лютого 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін.

13 березня 2024 року представник відповідача адвокат Корзаченко В.М. до суду подав відзив на позовну заяву, в якому вважає її необґрунтованою та надуманою, а вимоги такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки заявлені після спливу визначеного законодавством строку для такого звернення. Оскільки позивач був звільнений 08 березня 2023 року, то 3-місячний строк звернення до суду з відповідним позовом сплив 08 червня 2023 року, оскільки позивач, не отримавши повний розрахунок чи відповідні довідки у день звільнення, довідався про порушення свого права і про особу, яка його порушила фактично у день звільнення, тобто 08 березня 2023 року. Натомість позивач звернулася до суду лише 08 листопада 2023 року, що свідчить про суттєве пропущення ним строку звернення до суду, а відтак і про відсутність правових підстав для задоволення позову. Звернув увагу суду на те, що головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходяться у селі Синяк Бучанського району (колишнього Вишгородського району) Київської області, упродовж часу з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року перебували під окупацією російських загарбників. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні реальні загрози життю та здоров`ю працівників, було пошкоджено приміщення офісу та викрадено чи пошкоджено значну кількість транспортних засобів (27 шт.). Окрім того, було викрадено чи знищено всю офісну оргтехніку, документи, тощо. Також було повністю знищено сервер, значну кількість допоміжного обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, розмір яких перевищив 50 млн. грн., у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі та ще й до цього часу вживає заходів щодо відновлення своєї діяльності. Після деокупації підприємство має критичну ситуацію з виплатою заробітної плати працівникам, оскільки підрозділи Державного казначейства не здійснюють перерахування коштів на рахунок підприємства за давно виконані роботи та надані послуги, що унеможливлює своєчасні розрахунки з бюджетом, працівниками та контрагентами за придбані матеріали. Таким чином, внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереборної сили, у тому числі й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство повідомляло усіх своїх працівників про існування форс-мажорних обставин та змушене було припинити своєчасну виплату заробітної плати працівникам, а також сплату бюджетних платежів до бюджетів усіх рівнів. Стосовно вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку у зв`язку з порушенням термінів розрахунку при звільненні у розмірі 294 352,40 грн. та невизначеної суми середнього заробітку, то вказана вимога не може бути задоволена. Оскільки існування заборгованості є наслідком непереборної сили та випадку, який трапився не з вини ПП «Автомагістраль», а тому, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (який є спеціальним та має перевагу над приписами ст. 117 КЗпП України), відповідач звільнений від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання, в тому числі й від стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомленіа належним чином, від останньої на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Корзаченко В.М. просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що відповідно до наказу №577 від 08.07.2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду виконавцем робіт у відділі штучних споруд ПП «Автомагістраль».

Наказом № 833 від 30.09.2021 року ОСОБА_1 переведено з виконавця робіт на посаду інженера відділу штучних споруд.

Згідно із наказу № 91 від 08.03.2023 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що зроблено записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

З довідки № А-00000280 від 12.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПП «Автомагістраль» з 09.07.2021 року по 07.03.2023 року на посаді Інженер. Нарахований дохід за період з 01.01.2022 року по 08.03.2023 року 206 962/,37 грн. (166 604,73 грн. - дохід за вирахуванням утримань за період з 01.01.2022 року по 08.03.2023 року, 151 604,73 грн. - виплачено за вказаний період).

Судом встановлено, що роботодавець не виконав вимог трудового законодавства щодо вчасної виплати всіх належних при звільненні позивачу сум у передбачені статтею 116 КЗпП України строки.

Заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 000 грн. була сплачена позивачу 11 жовтня 2023 року, що не оспорюється відповідачем та підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.

За статтею 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

У рішенні Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року встановлено, що положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положенням статтей 116,117,237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримки виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

До вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Вказані правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 20.07.2022 у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22).

З огляду на зазначене вище та враховуючи, що невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум це триваюче правопорушення і працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, а також, що відповідач фактичного здійснив розрахунок з позивачем лише 11 жовтня 2023 року, слід вважати, що позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у строк, встановлений законом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, за невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 243/2071/18 (провадження № 61-48088сво18) вказано, що: «зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за затримку видачі трудової книжки та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства».

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти до теперішнього часу.

Згідно ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до норм чинного в Україні законодавства, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

На засвідчення існування в державі форс-мажорних обставин Торгово-промислова палата України 28 лютого 2022 року опублікувала відповідний загальнодоступний лист за №2024/02.0-7.1, згідно якого форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) визнано: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Зазначені обставини з цього часу до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, загальновідомими є також і обставини тимчасової окупації та ведення бойових дій внаслідок військової агресії російської федерації на території с. Синяк Бучанського району Київської області з 25 лютого по 01 квітня 2022 року (ст. 82 ЦПК України).

Окрім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, до територій, на яких велися бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відноситься також і с. Синяк Бучанського району Київської області, яке перебувало під окупацією в період з 25 лютого 2022 по 01 квітня 2022 року.

Судом установлено, що головний офіс ПП «Автомагістраль», його територія та значна частина виробничих приміщень, які знаходиться АДРЕСА_1 , протягом часу з 25 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року перебували під окупацією російської федерації, де відбувалися бойові дії. У зв`язку з цим, виникли об`єктивні реальні загрози життю та здоров`ю працівників, було пошкоджено приміщення офісу та викрадено чи пошкоджено значну кількість транспортних засобів (27 шт.). Окрім того, було викрадено чи знищено всю офісну оргтехніку, документи, тощо. Також було повністю знищено сервер, значну кількість допоміжного обладнання та різноманітного устаткування, чим заподіяно надзначних матеріальних збитків, розмір яких перевищив 50 млн. грн., у зв`язку з чим підприємство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі та ще й до цього часу вживає заходів щодо відновлення своєї діяльності.

За результатами звернення підприємства до правоохоронних органів щодо вказаних вище злочинних дій розслідується кримінальне провадження № 000108 від 08 квітня 2022 року за ч 2 ст. 438 КК України (порушення законів та звичаїв війни).

Зазначене підтверджується дослідженими в суді доказами: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_2 (юрист юридичного відділу ПП «Автомагістраль») від 14 квітня 2022 року, даними протоколу огляду місця події від 14 квітня 2022 року в кримінальному провадженні №000108, листом ПП «Автомагістраль» № 272 від 28 квітня 2022 року, направленого Міністру інфраструктури України ОСОБА_3 .

Таким чином, судом установлено, що у ПП «Автомагістраль» існували обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), які об`єктивно унеможливили належне та своєчасне виконання обов`язку щодо виплати заборгованості працівникам підприємства по заробітній платі згідно вимог ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та ст.ст. 116-117 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволені позову (ст. 117 КЗпП України), оскільки внаслідок ведення бойових дій, пошкодження та викрадення майна підприємства, заподіяння підприємству значних матеріальних збитків, відповідач з поважних причин не залежних від його волі, не мав можливості своєчасно здійснити оплату праці позивачу за виконану роботу та провести повний розрахунок із ним при звільненні.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та ст.117 КЗпП України, зазначене є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці несвоєчасного проведення з працівником розрахунку при звільненні.

Відтак позовна заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні- відмовити.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне підприємство «Автомагістраль», , адреса: Київська область, Бучанський район, с. Синяк, вул. Київська, 68.

Суддя Д.А. Свєтушкіна