ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 344/12148/23

провадження № 61-17012св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач-Приватне акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , які підписані представником ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року у складі судді Польської М. В., постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Баркова В. М., Бойчука І. В. тадодаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Баркова В. М., Бойчука І. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі - АТ «Прикарпаттяобленерго») про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтував тим, що 03 липня 2023 року відповідач припинив електроживлення електроустановок позивача - у житловому будинку по АДРЕСА_1 на підставі пункту 7.6 Правил роздрібного ринку електроенергії, акту про порушення від 20 грудня 2022 року. Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки на час складання акту про порушення не містилось підпункту 1 пункту 7.6 Правил, який набрав чинності лише 02 лютого 2023 року, акт складений одноособово представником відповідача, підпис позивача на акті відсутній, як і підпис незаінтересованої особи.

Посилаючись на положення пункту першого частини другої статті 8, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини 1 статті 2, частини 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач просив:

захистити порушені права позивача, як споживача житлово-комунальних послуг - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати неправомірними дії АТ «Прикарпаттяобленерго» по припиненню електроживлення електроустановок позивача - житлового будинку по АДРЕСА_1 (по припиненню надання житлово-комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії);

зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго» за власний рахунок відновити електроживлення електроустановок позивача - даного житлового будинку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірними дії АТ «Прикарпаттобленерго» по припиненню електроживлення електроустановок позивача - житлового будинку АДРЕСА_1 , зобов`язання АТ «Прикарпаттяобленерго» за власний рахунок відновити електроживлення електроустановок позивача даного житлового будинку - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» витрати на правову допомогу в сумі 14 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

пункт 7.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), який застосований відповідачем у новій редакції, вже був чинний на час вчинення дії по припиненню електропостачання 03 липня 2023 року, а не як стверджував помилково представник позивача - застосування даного пункту на час складання акту 20 грудня 2022 року;

відповідно до пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу 2 ПРРЕЕ споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком. Електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача на непобутові потреби, зокрема для підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, надання платних послуг, здійснення нотаріальної діяльності, діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, діяльності зі створення віртуальних активів (майнінгу) тощо, обліковується окремо та оплачується за відповідними тарифами (цінами) для непобутових споживачів електропостачальника;

уразі виявлення оператором системи фактів споживання побутовим споживачем електричної енергії на непобутові потреби оператор системи складає акт про порушення ПРРЕЕ, у якому вказується зобов`язання споживача здійснити заходи з усунення виявленого порушення шляхом негайного припинення споживання електричної енергії на непобутові потреби та організації комерційного обліку на непобутові потреби та/або укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом протягом місяця з дня складення акта про порушення ПРРЕЕ. Оператор системи надає копію зазначеного акта про порушення ПРРЕЕ відповідному електропостачальнику. У разі неусунення побутовим споживачем виявленого порушення у місячний строк постачання електричної енергії такому споживачу припиняється в установленому цими Правилами порядку;

оскільки об`єкт належний позивачу, використовувася не як житловий будинок, а в т. ч. для здійснення підприємницької діяльності акт було складено правомірно, він є дійсним, за наслідками невиконання вимог акту відбулося припинення електроенергії;

наявністьу позивача приміщень у будинку по АДРЕСА_1 , які використовуються саме в комерційних цілях, доведена при огляді судом фотодоказів, відеодоказів та акту обстеження від 26 липня 2023 року, які представник позивача не спростував. При цьому, в житловому будинку наявні: магазин сантехніки (в т. ч. на відеодоказі), магазин одягу та піццерія, є наявні вивіски на фасаді житлового будинку щодо цього. Окрім того, заявою від 17 березня 2023 рокупозивач сам підтвердив факт використання ним електроенергії на непобутові потреби, оскільки, хоч і не в місячний термін, але розпочав вжиття заходів, вказаних в акті про порушення від 20 грудня 2022 рокута рішенні комісії від 29 грудня 2022року, надавши заяву до відповідача, після отримання попередження про відключення. На час розгляду справи та ухвалення рішення представник позивача не зазначав, що будь-які виявлені порушення споживачем усунуто, звертаючи увагу виключно на незаконність дій та рішення відповідача першочергово по складанню акту, та в подальшому щодо припинення електроенергії;

акт про порушення повинен підписуватись споживачем. Однак, у разі відмови споживача від підпису в акті про порушення, в ньому робиться запис про відмову і у цьому разі такий акт вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи. Такий Акт від 20грудня 2022 року було підписано трьома представниками оператора системи, що відповідає положенням пункту 8.2.5 ПРРЕЕ;

за результатами розгляду звернень позивача до Регулятора -центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральног органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики 15 серпня 2023 року надано йому відповідь, в якій зазначено, що акт про порушення від 20грудня 2022 рокускладений з дотриманням вимог пункту 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених НКРЕКП 14 березня 2018 року № 312;

посилання представника позивача в позові на частину 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» (без конкретизації,який пункт на його думку з 18-ти пунктів частини 2 статті 77 порушено відповідачем) взагалі ним необгрунтовано.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції та мотивуючи відхилення доводів апеляційної скарги зазначив, що:

доводи апелянта про те, що акт про порушення № 087921 від 20грудня 2022 року є недійсним, не заслуговують на увагу, оскільки позивач ОСОБА_1 при складанні акту був присутній, акт підписаний трьома представниками оператора системи розподілу, позивач від підпису відмовився, будь-яких заперечень чи зауважень щодо зафіксованого в акті порушення не зазначив. Вказані обставини позивачем не заперечуються. Представниками відповідача складений акт про відмову від підпису. Тобто такий акт складено з додержанням вимог пункту 8.2.5 ПРРЕЕ;

доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування рішення суду у зв`язку з заявленим відводом судді Польській М.В. є безпідставними.08 вересня 2023 року ОСОБА_2 заявив відвід судді Польській М. В. Згідно з частиною третьою статті 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Польської М. В. відмовлено. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що заява про відвід не містить доводів на підтвердження упередженості суду, а зводиться до незгоди сторони позивача з процесуальними рішеннями судді. Крім того, апеляційна скарга також не містить будь-яких обґрунтованих підстав щодо упередженості судді. А відтак підстави для скасування судового рішення за наведених апелянтом доводів відсутні.

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року заяву представника АТ «Прикарпаттяобленерго» адвоката Дмитрука О. І. задоволено. Ухвалено додаткове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» 10 000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова мотивована тим, що:

представником відповідача у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції та після розгляду справи надано відповідні докази. Зі змісту цих доказів вбачається, що правнича допомога АТ «Прикарпаттяобленерго» при розгляді справи в суді апеляційної інстанції полягала в підготовці відзиву на апеляційну скаргу;

до відзиву на апеляційну скаргу адвокатом Дмитруком О. І. доданий ордер серії АТ № 1054325 від 14 листопада 2023 року. Таким чином, безпідставним є твердження представника позивача про подання відзиву неуповноваженою особою;

оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 29 листопада 2023 року в даній справі не було вирішено питання про судові витрати, подана представником відповідача заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення;

з акту приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/15 від 02 січня 2023 року вбачається, що розмір гонорару (виплати) адвокату Дмитруку О. І. за надання правової допомоги за підготовку відзиву на апеляційну скаргу становить 10 000 грн;

відтак, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, відсутності клопотання позивача про зменшення розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн належним чином обґрунтований та співмірний з наданими стороні справи послугам, що не суперечить принципу розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , в якій просив рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди залишили поза увагою те, що акт про порушення хоча і підписаний трьома представниками оператора системи, однак відмова споживача не підтверджена відео зйомкою. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21 червня 2022 року у справі № 912/1133/21. За таких обставин односторонній акт від 20 грудня 2022 року є недійсним на підставі вимог пункту 8.2.5 глави 8.2 розділу УІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року №312. Відтак підстав для припинення 03 липня 2023 року електроживлення електроустановок позивача у відповідача не було.

У січні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги за підписом представника ОСОБА_2 , в яких зазначив, що протокол № 155 засідання комісії від 29 грудня 2022 року по розгляду акту про порушення є недопустимим доказом, оскільки про засідання комісії він не був повідомлений належним чином.

У січні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , в якій просив додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року скасувати, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

В обгрунтування доводів зазначив, що:

додаткова постанова є незаконною, оскільки незаконна постанова апеляційного суду по суті спору;

діючим ЦПК України не передбачено розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу при перегляді в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції, такі витрати підлягають розподілу між сторонами виключно за результатами розгляду справи;

представник відповідача Чернявський В. О. не мав права без довіреності та без нотаріального посвідчення передоручати Дмитруку О. І. повноваження діяти від імені АТ «Прикарпаттяобленерго», тому договір від 02 січня 2023 року є нікчемним;

в нікчемному договорі зазначено, що вартість однієї години роботи адвоката становить до 1000 грн, при цьому так званий акт «послуг» не містить кількості «хвилин/годин/роботи» Дмитрука О. І. над підготовкою відзиву на апеляційну скаргу;

оскільки договір про надання правової допомоги є нікчемним, тому відзив на апеляційну скаргу підлягав поверненню, так як поданий неуповноваженою особою;

довіреність відповідача за підписом Бубен О. О. не передбачає здійснення будь-яких оплат Дмитруку О. І. , а лише надає право представництва інтересів відповідача;

ОСОБА_1 звернувся з позовом 04 липня 2023 року, в той час як нікчемний договір укладений 02 січня 2023 року, тому він не пов`язаний з розглядом конкретної справи, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення з позивача судових витрат. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі №910/4201/19.

Аргументи інших учасників справи

У січні 2024 року АТ «Прикарпаттяобленерго» подало відзив на касаційну скаргу за підписом представника Дмитрука О. І. , в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення без змін.

В обгрунтування відзиву зазначило, що посилання в касаційній скарзі на висновки Верховного Суду в постанові у справі № 912/1133/21 є недоречними, оскільки зроблені за різних фактичних обставин. Крім того, дана постанова містить висновок про те, що сам по собі дефект акту про порушення не може спростувати факт порушення, якщо цей факт відображений у сукупності інших доказів. Доводи касаційної скарги зводяться до переіоцінки доказів, наявних в матеріалах справи. ОСОБА_1 був присутній при складанні акту, акт підписаний трьома представниками оператора системи розподілу, позивач від підпису відмовився, бедь-яких заперечень чи зауважень не висловив.

У січні 2024 року АТ «Прикарпаттяобленерго» подало заяву за підписом представника Дмитрука О. І. , в якій зазначили, що доводи наведені в доповненнях до касаційної скарги безпідставні та необгрунтовані, зводяться до переоцінки доказів. Під час судового розглдяду позивачем не спростований факт порушення ПРРЕЕ, що стало причиною припинення електропостачання.

У лютому 2024 року АТ «Прикарпаттяобленерго» подало відзив на касаційну скаргу на додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року за підписом представника Дмитрука О. І. , в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення.

В обгрунтування відзиву зазначило, що на підтвердження зазначених витрат заявником долучені ордер від 14 листопада 2023 року, договір про надання професійної правничої допомоги № 2023/15 від 02 січня 2023 року, акт приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/15 від 22 листопада 2023 року та платіжна інструкція № V3086/1 від 28 листопада 2023 року. У договорі зазначений обсяз повноважень, визначена вартість роботи адвоката, а також порядок визначення остаточної суми. Суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі доказим, надав їм належну оцінку згідно з вимогами ЦПК України, а відтак оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не вимагає зазначення у договорі про надання правової допомоги відомостей про справу, у межах якої адвокат має намір здійснювати представництво інтересів особи. Відповідне положення міститься у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 264/6635/18.

Рух справи в суді касаційної інстанці

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 344/12148/23.Витребувано з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу № 344/12148/23. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року відмовлено.

У січні 2024 року матеріали цивільної справи № 344/12148/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року. Відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_2 про поновлення строку на подання доповнень до касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання доповнень до касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, які підписані представником ОСОБА_2 . Доповнення до касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року подані ОСОБА_1 за підписом представника ОСОБА_2 прийняті до розгляду. Справу № 344/12148/23 призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 06 грудня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 912/1133/21).

В ухвалі Верховного Суду від 12 лютого 2024 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19, від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини

Позивач є власником житлового будинку, загальною площею 277,7 кв. м, житловою площею 83,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивач є споживачем електроенергії до даного житлового будинку, згідно договору від 15вересня 2022 року№ 29005069, йому видано паспорт точки розподілу електроенергії та Акт розмежування балансової належності електромереж.

20 грудня 2022 рокутрьома представниками філії АТ «Прикарпаттяобленерго» складений акт обстеження об`єкту за адресою по АДРЕСА_1 , який складений за участі ОСОБА_1 , в якому зазначено, що споживачем не забезпечено окремий комерційний облік електричної енергії на непобутові потреби, вказано схему електроживлення споживача та визначено в пункті 9 акту заходи, які необхідно вжити для усунення порушення в термін до 23 січня 2023 року, від підпису ОСОБА_1 відмовився, до акту про порушення додаються: акт-обстеження, фотофіксація, акт-відмова від підпису та запис про те, що один примірник акту направляється поштою.

Такий акт, а також лист позивачу від 21 грудня 2022 року про засідання комісії по розгляду такого акту на 29 грудня 2022 року, отримано позивачем. На рекомендованому повідомленні про вручення позивач, як отримувач, дату отримання не зазначив, представник поштового зв`язку теж не відмітила про дату отримання адресатом, однак представник ОСОБА_1 підтвердив, що таке отримувалось в кінці грудня 2022 року та про засідання комісії він знав.

Також, цього ж дня 20 грудня 2022 року складений акт обстеження електроустановки побутового споживача, від підпису на якому ОСОБА_1 теж відмовився, зроблено фотофіксацію об`єкту нерухомості, на якому зображено вивіски: магазину, піццерії, внутрішніх використань приміщень магазину, офісу. Наявність магазину в цокольному приміщенні (за техпаспортом вказано як кухня), підтверджується і відеодоказом, при повторному обстеженні представниками відповідача об`єкту позивача після поданої ним заяви про надання йому можливості розподілу обліку та оплати спожитої електроенергії на побутові та непобутові потреб, та звернень до відповідача (16 червня та 03 липня 2023 року) про негайне відновлення електропостачання до житлового будинку. Наявність нежитлових приміщень для магазину і інших обєктів зафіксовано предстаниками відповідача і на фото.

Згідно протоколу № 155 засідання комісії від 29 грудня 2022 року по розгляду акту про порушення № 08792 від 20 грудня 2022 року, споживач (позивач) повинен припинити споживання на непобутові потреби, здійснити організацію окремого обліку на непобутові потреби, впорядкувати договірні відносини та усунути порушення протягом 1 місяця з часу складання акту про порушення, в іншому випадку розподіл електроенергії на підставі пункту 2.3.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії буде припинено в установленному порядку, таке рішення комісії відправлене поштою та отримане позивачем 02 січня 2023 року.

06 березня 2023 року відповідачем направлено позивачу повідомлення про припинення розподілу електроенергії з 20 березня 2023 року, так як вимоги акту про порушення № 08792 від 20 грудня 2022 року і рішення комісії викладене протоколом № 155 від 29 грудня 2022 року позивачем не були виконані.

17березня 2023 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про надання йому можливості розподілу обліку та оплати спожитої електроенергії на побутові та непобутові потреби, подано документи до заяви.

14 квітня 2023 року відповідач повідомив позивача про заходи, які слід вжити для такого розподілу за його заявою, а саме: впорядкувати договірні відносини, розробити проектну документацію, передбачити реконструкцію внутрішніх мереж до потужності, влаштувати вузол обліку, виконати монтаж. Однак, жодних подальших дій позивачем так і не було вчинено.

06 червня 2023 року відповідачем направлено позивачу повторне повідомлення про припинення розподілу електроенергії з 14 червня 2023 року, так як вимоги акту про порушення № 08792 від 20грудня 2022 року і рішення комісії викладене протоколом № 155 від 29грудня 2022 року позивачем так і не були виконані.

03 липня 2023 рокувідповідачем було припинено електроживлення електроустановок позивача - житлового будинку по АДРЕСА_1 , на підставі пункту 7.6 Правил роздрібного ринку електроенергії, акту про порушення від 20 грудня 2022 року та рішення комісії викладене в протоколі від 29 грудня 2022 року.

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів.

Касаційний суд особливо акцентує увагу, що при застосуванні умов договору при вирішенні спору суд здійснює тлумачення змісту договору, навіть за відсутності позовної вимоги про тлумачення змісту договору.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 червня 2022 року у cправі № 912/1133/21, на яку позивач посилається в касаційній скарзі, зазначено, що «сам по собі дефект акта про порушення не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності інших доказів. Суд зазначає, що ні ПРРЕЕ, ні інші норми чинного законодавства України не визначають вказані скаржником дефекти змісту акта про порушення як такі, що мають наслідком його недійсність. Подібну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2021 року у справі № 910/5998/20».

Під час розгляду справи суди встановили, що:

об`єкт, належний позивачу, використовувався не як житловий будинок, а в т. ч. для здійснення підприємницької діяльності;

наявність у позивача приміщень у будинку по АДРЕСА_1 , які використовуються саме в комерційних цілях, доведена при огляді судом фотодоказів, відеодоказів та акту обстеження від 26 липня 2023 року, які представник позивача не спростував. При цьому, в житловому будинку наявні: магазин сантехніки (в т. ч. на відеодоказі), магазин одягу та піццерія, є наявні вивіски на фасаді житлового будинку щодо цього. Окрім того, заявою від 17 березня 2023 року позивач сам підтвердив факт використання ним електроенергії на непобутові потреби, оскільки, хоч і не в місячний термін, але розпочав вжиття заходів, вказаних в акті про порушення від 20 грудня 2022 року та рішенні комісії від 29 грудня 2022 року, надавши заяву до відповідача, після отримання попередження про відключення;

позивач договір про споживання електричної енергії на непобутові потреби та організації комерційного обліку на непобутові потреби не уклав.

За таких оставин суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, але помилились щодо мотивів такої відмови.

Посилання в доповненнях до касаційної скарги на те, що протокол № 155 засідання комісії від 29 грудня 2022 року по розгляду акту про порушення є недопустимим доказом, оскільки про засідання комісії він не був повідомлений належним чином, не може бути підставою для скасування судових рішень, оскільки ОСОБА_1 на зазначені обставини в позовній заяві не посилався, даний протокол не був предметом розгляду справи, а відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо оскарження додаткової постанови суду апеляційної інстанції

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) зазначено, що «з урахуванням принципу розумності, касаційний суд зауважує, що: у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

у відзиві на апеляційну скаргу, який підписаний представником Дмитрук О. І. , ПАТ «Прикарпаттяобленерго» вказало, що попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн;

до відзиву додані ордер АТ №1054325 від 14 листопада 2023 року та докази направлення відзиву апелянту;

29 листопада 2023 року прийнята постанова Івано-Франківського апеляційного суду по суті спору, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року - без змін;

01 грудня 2023 року представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго»Дмитрук О. І. звернувся з клопотанням (заявою), в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн при представленні інтересів АТ «Прикарпаттяобленерго» у Івано-Франківському апеляційному суді, до якого додав:

ордер АТ №1054325 від 14 листопада 2023 року;

акт приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2023/15 від 02 січня 2023 року, складений 22 листопада 2023 року, в якому у графі опис послуг вказано підготовка відзиву, в графі вартість - 10 000 грн;

платіжну інструкцію від 28 листопада 2023 року про сплату 10 000 грн, призначення платежу: за надання професійної правничої допомоги зг. Дог. № 2023/15 від 02 січня 2023 року у справі № 344/12148/23 та акту б/н від 22.11.2023 р.;

договір про надання професійної правничої допомоги № 2023/15 від 02 січня 2023 року, укладеного між адвокатом Дмитрук О. І. та ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі заступника голови правління з адміністративної діяльності Чернявського М. О. , який діє на підставі довіреності від 14 лютого 2019 року № 415;

в клопотанні не обгрунтовано поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про задоволення заяви представника ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Дмитрук О. І. про стягнення витрат на на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням висновку щодо застосування норм права викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) та доводів касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови; додаткову постанова апеляційного суду скасувати, в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись статями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , які підписані представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Дмитрука Олега Івановича про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відмовити.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції додаткова постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

Є. В. Краснощоков