Справа 688/509/24
№ 2/688/361/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2024 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.,

участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 39360,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 17.10.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 4930583 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 12000,00 грн. строком на 30 днів з можливістю продовження строку кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит в сумі 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 із стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 16.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, керуючись п.4.3 договору, кредитний договір було автопролонговано, строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Відповідач оплату за кредитним договором не здійснював. 01.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 01.12/2022-ф, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги за кредитним договором. Станом на 31.01.2024 заборгованість за кредитним договором становить 39360,00 грн., яка складається з: 12000,00 грн. - тіла кредиту, 27360,00 грн. проценти.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 1 березня 2024 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення боргу за тілом кредиту в сумі 12000 грн. Визнав, що брав кредит в «Кредит-пліюс» в зазначеній сумі та не зміг повернути його, оскільки втратив роботу, має малолітню дитину, яку зобов`язаний утримувати. Заперечив підписання ним електронного кредитного договору шляхом використання одноразового ідентифікатора та погодження ним розміру відсотків, вказаного в позовній заяві. Зазначив, що на сайті «Кредит плюс» в Особистому кабінеті оформив заявку на надання кредиту, направив фотокопію свого паспорта та відправив ці документию, при цьому на сайті був розміщений інший кредитний договір з іншим розміром відсотків за ставкою 0,9% ; одноразовий ідентифікатор йому не направлявся і він ним нічого не підписував. Заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн,

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.10.2021 ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 12000 грн від ТОВ «Авентус Україна», що визнається сторонами та підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2310 від 21.12.2022, згідно якого відповідно до договору 087/20-П від 08.07.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» 08.07.2020, відбувся успішний переказ 17.10.2021 року на суму 12000,00 грн. на карту НОМЕР_1 , номер транзакції .

Згідно картки обліку договору (розрахунку заборгованості) ОСОБА_1 за договором №4930583 від 17.10.2021 року загальна заборгованість станом на 30.11.2022 року становить 39360,00 грн., яка складається з 12000,00 грн. основний борг, 27360,00 грн. проценти.

Згідно договору факторингу №01.12/22-ф від 01.12.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право вимоги згідно додатку №1, в тому числі за договором №4930583, боржником за яким є ОСОБА_1 , сума заборгованості 39360,00грн.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором № 4930583 про надання споживчого кредиту від 17.10.2021 за основною сумою боргу в сумі 12000,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків в сумі 27360,00 грн. суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи право вимоги відсотків, позивач послався на договір № 4930583 про надання споживчого кредиту від 17.10.2021, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

П.10.5 зазначеного договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.

Згідно п.10.6 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений у цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направлянням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, в матеріалах справи відсутні електронні повідомлення відповідача про згоду на укладення договору, докази його ідентифікації в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна», отримання ним одноразового ідентифікатора С434655 та підписання ним електронного договору.

В матеріалах справи крім договору про надання споживчого кредиту містяться також паспорт споживчого кредиту, додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту, де зазначено, що вони підписані електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором С434655, що суперечить п.10.7 договору та свідчить, що такий ідентифікатор не є одноразовим.

Відтак, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту не підтверджує факт підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис», а тому відсутні підстави вважати, що сторони погодили розмір та порядок нарахування відсотків за кредитним договором.

Крім того, згідно з положеннями ст..13 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. бов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

У матеріалах справи немає доказів, що саме такий примірник договору був вручений ОСОБА_1 як споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача відсотків, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції від 25.01.2024 року №2887 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають задоволенню частково, а саме: на 30,49%. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 738,59 грн.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справи публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, рахунку на оплату по замовленню № 1982/25/01 від 25.01.2024 року, платіжної інструкції № 2975 від 25.01.2024 року про сплату 10000 грн., звіту про надання правової допомоги від 26.01.2024 року, згідно якого адвокатом Столітнім М.М. надано наступні послуги позивачу: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4930583 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4930583 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , подання до суду позовної заяви, на що витрачено 10 год. та сплачено 10000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 визначено, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що зазначений представником позивача адвокатом Столітнім М.М. розмір витрат на правову допомогу 10 000 грн. не є обґрунтованим, розумним, необхідним та співмірним із складністю справи, з огляду на те, що збір та наліз документів та подання до суду позовної заяви охоплюється послугою складення позовної заяви.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованим та розумним розмір витрат на правову допомогу у справі в сумі 5000 грн., що буде справедливим та співмірним із складністю справи.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1524,50 грн. (5000 грн. х 30,49%).

Керуючись ст. ст.139, 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (03150, м.Київ, вул.Загородня, 15, офіс 118/2, ) заборгованість за договором № 4930583 про надання споживчого кредиту від 17.10.2021 року в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (03150, м.Київ, вул.Загородня, 15, офіс 118/2, ) судовий збір в сумі 738,59 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1524,50 грн.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя Н.Л.Стаднічук