Справа № 933/225/24
Провадження № 2-н/933/48/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2024 року смт Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Попович І.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах Приватного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за надання послуг ЖКГ солідарно з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2024 року представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах Приватного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за спожитий і неоплачений природний газ, заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, заборгованість по сплаті індексу інфляції, та 3% річних.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом було направлено відповідний запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника зазначеного у заяві.

19.04.2024 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації боржників.

Суддя, розглянувши заяву та додані до неї документи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що представник заявника просить стягнути з боржника заборгованість з вартості спожитого природного газу, яка станом на 01.04.2024 р. склала 9230,92 гривень.

З доданого до заяви розрахунку (Особовий рахунок НОМЕР_1 ) вбачається, що на початок розрахункового періоду (квітень 2021 року) у боржника вже була наявна заборгованість за постачання природного газу у сумі 9230,92 гривень і дана заборгованість входить до розрахунку заборгованості, яку заявник просить стягнути та на яку також нараховане заборгованість по сплаті індексу інфляції та 3% річних.

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у квітні 2024 року, тобто зі спливом встановленого законом строку позовної давності для пред`явлення позову в суд з вимогою про стягнення заборгованості, яка мала місце на початок квітня 2021 року (тобто за попередні місяці). Особовий рахунок не містить відомостей про зупинення або переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Представником заявника до матеріалів справи додана квитанція про сплату судового збору, в якій відсутні відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію, прізвище боржника) сплачується судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за спожитий і неоплачений природний газ, заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, заборгованість по сплаті індексу інфляції, та 3% річних солідарно з ОСОБА_2 , за заявою представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах Приватного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз".

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А