Номер провадження: 22-ц/813/725/24
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ПАТ «МТБ Банк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №00002F15 від 26.05.2008 року на загальну суму 416037,44 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідчений 26.05.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. а реєстровим № 629, нежиле приміщення № 14, площею 87,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма змінами та поліпшеннями. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року позов ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №00002F15 від 26.05.2008 року на загальну суму 416037,44 доларів США, звернено стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідчений 26.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. а реєстровим № 629, нежиле приміщення № 14, площею 87,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма змінами та поліпшеннями. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не з`ясовувалось обставини, що стосуються виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року у справі №2-341/11, так як існують два виконавчих провадження (№58293739 та №33886394).

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Між ПАТ МТБ БАНК (до зміни назви - Відкрите акціонерне товариство МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК) та ОСОБА_1 26 травня 2008 року було укладено Кредитний договір №00002F15, за яким ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на свій картковий рахунок у сумі 467 018, 45 доларів США (чотириста шістдесят сім тисяч вісімнадцять доларів США 45 центів) на умовах сплати за користування кредитом 11,9 % (одинадцять цілих та дев`ять десятих процентів) річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості з остаточним погашенням в строк до 25 травня 2023 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору № 00002F15 від 26 травня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_3 , був укладений Договір поруки №03339С15 від 26 травня 2008 року. Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 , укладено Іпотечний договір, посвідчений 26.05.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. а реєстровим № 629.

Відповідно до п. 7 Іпотечного договору в забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю Іпотекодавця, а саме: нежиле приміщення загальною площею 185,00 кв. м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане приміщення ОСОБА_1 отримала на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бур`яновою Л.Г. реєстр №1227.

В процесі експлуатації вказаного приміщення ОСОБА_1 було проведено реконструкцію вказаного вище нерухомого майна, що призвело до збільшення площі цього приміщення з 87.2 кв.м. до 185 кв. м., відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» від 21 вересня 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2008 року (справа № 2-2918/08) визнано право власності на нежиле приміщення, площею 185,0 кв.м.

Право власності зареєстроване КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.04.2008 року за реєстровим № 6972745, за номером запису 681 в книзі 76неж-14.

В подальшому, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2008 року, справа № 2-2918/08 було скасовано, а рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОМР про визнання права власності на реконструйоване нежиле приміщення, площею 185 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

За таких обставин, за ОСОБА_1 залишилось право власності на нежиле приміщення, площею 87, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гур`яновою Л.Г. реєстр №1227.

Як вбачається з п. 7 Іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку з невід`ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, Іпотека розповсюджується на всі не відділені від майна: поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього договору та виникають в майбутньому. Всі зроблені Іпотекодавцем, в період дії цього договору, всілякого роду поліпшення, реконструкції, зміни, доробки тощо, автоматично стають предметом даного договору іпотеки - Предметом іпотеки.

Згідно із п. 8 Іпотечного договору іпотека за цим договором поширюється і на частину об`єкта предмета іпотеки, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до Предмета іпотеки після укладення цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч. З ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Отже, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні. іпотека поширюється й на таку реконструкцію. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України від 20.04.2011р. у справі № 6-61027св10.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі № 910/4650/17.

Таким чином, нежиле приміщення, площею 87,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору, посвідченого 26.05.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. за реєстровим № 629, характеристики якого (загальна площа) змінена (з 185 кв. м. на 87,2 кв. м) внаслідок скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2008 року (справа № 2-2918/08), яким визнано право власності на реконструйоване нерухоме майно загальною площею 185 кв. м.

Тобто, відбулася лише зміна першопочаткової площі в сторону зменшення, одного й того самого об`єкту у складі вже існуючої заставленої нерухомості за рахунок її внутрішнього простору, та відповідно з використанням її функціональних елементів.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК заборгованість за кредитним договором №00002F15 від 26.05.2008 року в розмірі 416 037, 44 доларів США, що по курсу НБУ (7,70 за І долар США) еквівалентно 3 203 488,29 гривень заборгованість по пені та штрафу в розмірі 13 117,34 гривень.

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 10 грудня 2013 року по справі № 2-7726/10 визнано частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тур Яновою Л.Г. за реєстраційним № 1227. Визнано покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гуряновою Л.Г. за реєстраційним № 1227 - ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення площею 87,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року роз`яснено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, про визнання права власності на нерухоме майно, в частині того, що ОСОБА_5 вважається покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року з моменту набрання чинності рішенням суду від 10 грудня 2013 року та, що вказане рішення суду є підставою для реєстрації за ОСОБА_5 права власності на нежитлове приміщення площею 87,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У такому разі ОСОБА_5 вважається покупцем нежилого приміщення, площею 87,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року з моменту набрання чинності рішенням суду від 10 грудня 2013 року та після передачі вказаного нерухомого майна в іпотеку Банку, за Іпотечним договором, посвідченого 26.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. а реєстровим № 629.

Визнання покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинними з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, шо визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно вважав, що з моменту набрання законної сили рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 10 грудня 2013 року по справі № 2-7726/10, яким визнано покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 , то ОСОБА_2 набула статусу іпотекодавця і мас всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ОСОБА_2 права власності на предмет іпотеки.

Положенням статті 204 ЦК України, закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, визнання покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна - нежитлового приміщення площею 87,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинними з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року по справі № 643/19761/13-ц.

Також, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідач, зареєструвала право власності на предмет іпотеки, - нежитлове приміщення площею 87,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , тобто нежитловому приміщенню було присвоєно номер 14.

Підставою для проведення реєстрації правова власності - вказано: рішення суду, серія та номер: 2-7726/10, виданий 10.12.2013, видавник: Приморський районний суд м. Одеси; ухвала суду, серія та номер: 2-7726/10, виданий 11.09.2017, видавник: Приморський районний суд м. Одеси; технічний паспорт, серія та номер: бн, виданий 12.10.2018, видавник: ТОВ "Профпроект".

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що на сьогодні предметом іпотеки виступає нежитлове приміщення площею 87,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 з усіма змінами та поліпшеннями, які як зазначалось вище, є невід`ємною частиною предмета іпотеки.

Частинами першою та третьою статті 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції вмотивовано дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не з`ясовувалось обставини, що стосуються виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року у справі №2-341/11, то колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року клопотання адвоката Главацького Ю.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та адвоката Гусельщикової М.А., яка діє в інтересах ПАТ «МТБ Банк», про витребування доказів у цивільній справі задоволено. Витребовано у Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо стадії виконання виконавчого провадження №33886394 та інформацію щодо фактичного виконання виконавчого документа (розмір погашеної заборгованості). Витребовано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію щодо стадії виконання виконавчого провадження ВП №58293739 та інформацію щодо фактичного виконання виконавчого документа (розмір погашеної заборгованості).

08 грудня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла відповідь Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якої на примусовому виконанні у Відділі з 06.02.2019 перебуває виконавче провадження № АСВП 58293739 з примусового виконання виконавчого листа №2/341/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.06.2012 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором №№00002F15 від 26.05.2008. Станом на теперішній час виконавче провадження відкрито, боржником самостійно борг за виконавчим листом не сплачується. Державним виконавцем накладено арешт на все майно та кошти боржника, проводяться виконавчі дії примусового характеру згідно із Закону України «Про виконавче провадження» з метою розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. За виконавчим листом на користь стягувача ПАТ «МТБ БАНК» стягнуто та перераховано 991,95 грн, виконавчого збору на користь держави 92,30 грн, витрат виконавчого провадження 69 гривень.

22 грудня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли матеріали виконавчого провадження АСВП №33886394.

З вказаних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року у справі №2-341/11 є невиконаним, вчинялись виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 11 жовтня 2022 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як в ході проведення виконавчих дій встановлено, що на виявлене та арештоване нерухоме майно боржника ( ОСОБА_1 ) встановлена законом заборона щодо звернення стягнення, що виключає можливість виконання виконавчого документа.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року у справі №2-341/11 є невиконаним, а стягнення суми заборгованості у розмірі 991,95 гривень, виконавчого збору на користь держави 92,30 грн, витрат виконавчого провадження 69 гривень, має бути враховано під час реалізації предмета іпотеки.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк