Справа № 331/449/24
Провадження № 2-о/331/79/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря - Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Територіальна громада в особі Запорізької міської ради.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з 1971 р. по 2008 р. працювала разом зі ОСОБА_2 у Запорізькій музичній школі № 4, між ними склалися дуже теплі, дружні відносини, обидві були одиначками, не мали дітей, весь час проводили разом, періодично проживаючи разом у квартирі спадкодавці. Приблизно з середини 2012 року ОСОБА_2 почала хворіти, ОСОБА_1 майже кожного дня приходила до неї, приносила продукти, купувала ліки, допомагала, супроводжувала на прогулянках, іноді вимушена була залишатися ночувати. Оскільки, фізично заявнику було складно проживати на дві домівки, то влітку 2015 року заявник зі ОСОБА_2 вирішили проживати разом у квартирі спадкодавці. Отже, у період з 15.06.2015 р. по 30.11.2022 р. ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_2 постійно проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю, вели спільне господарство і побут, мали спільний бюджет. На теперішній час ОСОБА_1 продовжує мешкати у вказаній квартирі, утримувати її в належному стані та оплачувати витрати за комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_2 заявник організувала її поховання та понесла матеріальні витрати у зв`язку з цим. Оскільки інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після померлої ОСОБА_2 немає, тому ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького МНО Хамули Н.Г. з заявою про прийняття спадщини, якою було заведено спадкову справу 109 за 2023 рік, номер у спадковому реєстрі 71127107. Однак, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин ненадання документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем, а також не підтвердження факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкритті спадщини. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для оформлення права на спадщину. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15.06.2015 р. до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2024 року було відкрито провадження по справі.

16.02.2024 року представником територіальної громади в особі ЗМР подано відзив, в якому зазначено, що умовою для закликання до спадкування спадкоємців четвертої черги проживання однією сім`єю. Відповідно до вимог ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ОСОБА_1 не надала жодного доказу наявності законного юридичного факту створення сім`ї. Вважають, що мова йде про дружні відносини або як поміч одинокій особі похилого віку, такі відносини не можна кваліфікувати як сімейні. Немає доказів того, що ОСОБА_2 потребувала сторонньої допомоги та не заперечувала проти сторонньої допомоги від ОСОБА_1 . Таким чином, доказів про фактичні сімейні відносини, проживання разом протягом п`яти років, ведення спільного господарства заявником не надано. В результаті поквартирного обходу встановлено, що ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_2 коли вона хворіла та останній рік життя ОСОБА_4 вони проживали разом. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

26.02.2024 року представником заявника подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що представники зацікавленої особи неправильно відобразили у акті слова сусідів. Останній рік свого життя ОСОБА_2 дійсно важко хворіла і ОСОБА_1 як член сім`ї за нею доглядала, що є нормою для близьких людей, родичів. Саме це мали на увазі сусіди. А як родина жінки проживали разом біля десяти років. Просила заяву про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років задовольнити у повному обсязі.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні заяви наполягають.

Представник заінтересованої особи територіальної громади в особі ЗМР в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, враховуючи відзив на заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 30 від 12.01.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13321014 від 24.01.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 3168.

Згідно зі свідоцтвом про поховання № 251219 та копією замовлення на отримання ритуальних атрибутів та послуг по похованню, виданих Спеціалізованим комунальним підприємством «Запорізька ритуальна служба», ОСОБА_1 здійснила поховання померлої ОСОБА_2 .

22.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , на підставі якої було заведено спадкову справу № 109/2023.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73674579 від 22.08.2023, заповітів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено не було.

Згідно із Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 8 та № 9 від 21.12.2023 р., у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про шлюб та про народження відсутня.

Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 16.02.2024 р. № 04-03/3/2455, за адресою: АДРЕСА_3 була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28.05.1973 р. по 01.12.2022 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (в даному випадку рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю).

Згідно із довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 28.12.2023 № 762914, ОСОБА_1 , 1949 р.н., фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 2015 року по теперішній час та вела спільне господарство з гр. ОСОБА_2 (нині померлою) по 30.11.2022, що підтверджують сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до акту обстеження від 08.02.2024 року, складеного працівниками Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради, проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_4 , відносно мешканців квартири № 4 , встановлено, що зі слів мешканця кв. № 2 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 мешкала у кв. 4 , останні два роки за нею доглядала жінка на ім`я ОСОБА_8 , приносила їжу та допомагала ОСОБА_4 , займалася похованням; за слів мешканки кв. № 3 а ОСОБА_5 , ОСОБА_4 товаришувала з ОСОБА_9 останні три роки, допомагала ОСОБА_9 по господарству та під час хвороби ОСОБА_4 доглядала та лікувала її, останній рік життя ОСОБА_4 допомагала та майже постійно перебувала ОСОБА_9 у неї у кв. № 4 .

Допитані в попередніх судових засіданнях свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали дружні стосунки, були близькими як родичі, їх сприймали наче сестер. ОСОБА_1 готувала, прибирала, постійно допомагала та доглядала за ОСОБА_12 , вони разом були на святах та більше п`яти останніх років проживали разом за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 також займалася похованням ОСОБА_2 .

Допитані в попередніх судових засіданнях свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 зазначили, що були сусідами ОСОБА_2 , дійсно їх опитували представники Запорізької міської ради, яким вони повідомили, що ОСОБА_2 мешкала за адресою: АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_1 , їх вважали родичами. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом більше чотирьох років і раніше, однак останні три роки ОСОБА_2 дуже хворіла, не могла обходитися без допомоги ОСОБА_1 , яка постійно за нею доглядала, допомагала, готувала та прибирала за адресою їх проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) вказано, що «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 07.02.2018 по справі №127/1765/16).

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Так, місцем проживання фізичної особи за ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця 4-ї черги за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини проживання підтверджуються іншими належними і допустимими доказами (правова позиція викладена у Постановах Верховного суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17 та від 04.05.2022 у справі №372/4235/19).

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що заявником надано суду достатньо доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) разом із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 15.06.2015 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька