Провадження № 2/754/1448/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні на обговорення постановлено питання про можливість закриття провадження у справі, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, позовні вимоги мотивовано тим, що 13.05.2018 року близько 21 год 10 хв за адресою: просп. Перемоги, 12, м. Київ, сталася ДТП за участю службового транспортного засобу «Toyota Prius», який належить Департаменту патрульної поліції, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «Audi А8», д.н.з. НОМЕР_2 , що використовувався ТОВ «Проектно-будівельний альянс» на підставі договору оренди від 08.11.2017 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави. Рішенням Господарського суду м.Києва від 01.12.2020 року у справі № 910/15796/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 року та постановою Верховного Суду від 27.07.2022 року, стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ТОВ «Проектно-будівельний альянс» основного боргу в розмірі 130 665,81 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8568,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1960,07 грн., а всього 141 193,88 грн. Вказана сума була сплачена позивачем згідно з меморіальним ордером № 818 від 14.12.2022 року і позивач просить стягнути з відповідача завдану ним під час виконання службових обов`язків шкоду у вищевказаному розмірі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина четверта статті 5 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно частини першої статті 59 Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону, поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Всі транспортні засоби органів поліції використовуються виключно в службових цілях, для забезпечення оперативної і господарської діяльності (пункт 1 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2017 року № 757).

Патрульна служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення належної охорони громадського порядку, громадської безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки. У разі необхідності здійснює регулювання дорожнього руху (підпункт 1 пункту 1 розділу ІІІ Положення про патрульну службу МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 липня 2015 року № 796).

Відповідно до статті 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

З результату аналізу вказаних норм права можна дійти висновку, що служба у поліції є публічною службою.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 760/31553/18, провадження № 61-18843св19, від 11 серпня 2021 року у справі № 175/2734/19, провадження № 61-5742св21, від 16 травня 2022 року у справа № 213/136/21, провадження № 61-21230св21.

Звертаючись до суду із цим позовом, Департамент патрульної поліції просив стягнути із відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі згідно зі статтею 19 КАС України, якою охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, провадження № 11-892апп18, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18, провадження № 11-574апп19, Верховного Суду у постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 761/19799/17, провадження № 61-40378св18, від 07 серпня 2020 року у справі № 199/160/19, провадження № 61-7126св20, від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18, провадження № 61-6497св19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17, провадження № 61-2135св20, від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18, провадження № 61-3646св20, від 25 листопада 2020 року у справі № 202/124/19, провадження № 61-7056св20, від 27 травня 2021 року у справі № 203/3782/19, провадження № 61-16996св20, від 21 лютого 2022 року у справі 932/14855/19, провадження № 61-17804св21, від 26 квітня 2022 року справі № 185/8266/20-ц, провадження № 61-20229св21.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи наявні матеріали справи у світлі наведених правових норм, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. В рамках цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю, оскільки позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснює позивачу, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу - закрити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 квітня 2024 року.

Суддя: