Справа № 490/1401/21
н/п 2/490/2799/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
10 квітня 2024 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Горбань М.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 у якому позивач просить розірвати Договір довічного утримання від 28 листопада 2016 року посвідчений приватним нотаріусом МММНО Миколаївської області Сіряковою О.В. за реєстровим № 1088.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач умови договору довічного утримання не виконувала, визначену цим договором допомогу позивачу не надавала, необхідні платежі не здійснювала.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року відкрити провадження у справі.
У період з 26 лютого 2021 року до 05 червня 2022 року справа перебуває у провадженні іншого складу суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 червня 2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.
Відповідач правом на подання відзиву не скористалася.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2022 року замінено позивача на його правонаступника ОСОБА_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2022 року вжито заходів забезпечення позову.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справи до розгляду по суті.
Справа призначалася до розгляду по суті на 10 січня та 10 квітня 2024 року.
У судове засідання сторони не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки.
Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його з позивачем відсутності та не заперечує проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільних справ № 490/7474/18 та № 490/1401/21 судом встановлено таке.
Між ОСОБА_3 , 1932 року народженння, з однієї сторони, та відповідачкою ОСОБА_2 , 28 листопада 2016 року яка проживає в м. Чуднів Житомирської області, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_4 , яка проживає в м. Києві, з другої сторони, був укладений Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаїввського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим номером № 1088.
Відповідно до п. 1 вказаного Договору ОСОБА_3 (відчужувач) передає у власність, а ОСОБА_2 (набувач) зобов`язується прийняти у власність квартиру , що знаходиться в АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_2 зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням (доглядом) довічно на умовах, встановлених цим Договором.
Згідно із умовами п. 5 Договору набувач зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_3 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач буде самостійно забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 600, 00 грн на місяць, які будуть надаватися відчужувану щомісячно.
Крім того, набувач зобов`язалася щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. До оплачуваних комунальних послуг належать: плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (холодна вода до 4 куб. м.) та електроенергія в обсязі до 100 кВт, абонентська плата за телефон (крім міжнародних і міжміських розмов) та за послуги соціального пакету кабельного телебачення, стаціонарний телефон (крім міжміських, міжнародних дзвінків та розмов з мобільними операторами, оплата домофону.
У випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення чи догляду. Відчужувач самостійно на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором згідно передбачених сум.
Набувач зобов`язується здійснити поховання відчужувача квартири після смерті відчужувача, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувача самостійно через поважні причини.
Грошове утримання повинно виплачуватись, починаючи з моменту укладення Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою, або на руки під розписку, або на вказаний банківський рахунок. Сума грошового утримання підлягає індексації у порядку, встановленому чинним законодавством. Несвоєчасна сплата індексації не вважатиметься істотним порушенням умов договору. в разів зміни способу отримання щомісячного грошового утримання відчужувач зобов`язаний письмово про це повідомити набувача за адресою проживання.
Одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 45 000, 00 грн, які відчужував отримав повністю від набувача при підписанні цього договору - п.8 Договору. Згідно п.9 договору відчужувач свідчить, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами цього договору.
При надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до умов договору зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі. У разі неотримання відчужувачем грошового переказу набувач має право отримати його після повернення та взяти ці кошти на відповідальне зберігання.
Згідно п. 12 Договору істотними умовами вважається вчасна сплата щомісячних платежів і довічне право відчужувача на проживання у вказаній квартирі. Разом з правом проживання в квартирі відчужувач бере на себе обов`язки щодо зберігання та підтримання в належному стані. Відчужувач несе повну відповідальність за шкоду, спричинену його діями третім особам в процесі використання квартири.
За п.13 цей договір може бути розірваний сторонами у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного виконання, а також у судовому порядку. При розірванні договору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати , які набувач понесла протягом дії договору.
05 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка проживає в м.Дніпропетровську, та ОСОБА_2 укладено посвідчений приватним нотаріусом Сіряковою О.В. за реєстровим номером 258 Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНОЛ Сіряковою О.В. 28 листопада 2016 року за реєстровим № 1088 та внесення змін та доповнень до нього.
Відповідно до умов цього договору у зв`язку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_2 , обов`язків за договором довічного утримання від 28.11.2016 року з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача відповідно до ст. 752 ЦК України за договором довічного утримання передаються ОСОБА_5 ОСОБА_3 , надає згоду на передачу прав та обов`язків набувача ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 , з моменту укладення цього договору втрачає всі права та обов`язки за договором довічного утримання. З моменту укладення цього договору та реєстрації права власності ОСОБА_5 , набуває право власності на вказану квартиру.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року у справі № 490/7474/18, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року та постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року, розірвано Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28 листопада 2016 року за реєстровим №1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05 квітня 2017 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи № 490/7474/18 судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено наявність, передбачених частиною другою статті 479 та частиною першою статті 755 Цивільного кодексу України підстави для розірвання договору довічного утримання.

Враховуючи, що Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28 листопада 2016 року за реєстровим №1088, розірвано у судовому порядку, вигодонабувачем за вказаним договором довічного утримання є відповідач у цій справі ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем після її смерті, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_1 .

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач у справі ОСОБА_2 (запис від 28 листопада 2016 року).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру за відчужувачем пред`явлено за життя ОСОБА_3 , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому питання щодо розірвання оспорюваного договору довічного утримання може бути розглянуто судом і після її смерті.

Також висновку дійшов Верховний Суд у постанові 30 червня 2021 рок у справа №310/5175/15-ц.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, і у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що оскаржуваний у цій справ Договір довічного утримання укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 28 листопада 2016 року, Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання (яким змінено особу набувача) укладено з ОСОБА_2 на ОСОБА_5 укладено 05 квітня 2017 року.

За результатами судового розгляду у справі № 490/7474/18 Договір про зміну набувача розірвано, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року набрало законної сили 07 серпня 2019 року.

Отже, у період з 28 листопада 2016 року до 05 квітня 2017 року та з 07 серпня 2019 року до 14 березня 2022 року мала зобов`язання за договором довічного утримання укладеним з ОСОБА_3 .

Доказів того, що відповідач ОСОБА_6 після ухвалення судом рішення у справі №490/7474/18 мала намір розірвати оскаржуваний договір матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини друга та третя статті 12 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує, що відповідач у справі не виконувала взяті на себе зобов`язання по її утриманню відповідно до умов договору довічного утримання. Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, правом на подачу відзиву не скористалася, доказів утримання позивача ОСОБА_3 суду не надала.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 уклала договір про зміну набувача за оскаржуваним у цій справі договором довічного утримання, що вказує на відсутність у неї наміру виконувати умови цього договору, суд дійшов всиновку, що ОСОБА_2 не виконувала свої зобов`язання за договором довічного утримання та не забезпечувала позивача грошовими ресурсами.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність визначених частиною першою статті 755 ЦК України підстав для розірвання договору довічного утримання.

За такого, Договір довічного утримання від 28 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом МММНО Миколаївської області Сіряковою О.В. за реєстровим № 1088 слід розірвати.

Частина перша статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (частина друга статті 756 ЦК України).

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 14 лютого 2022 року померла та необхідність виконання приписів статті 756 ЦК України, суд дійшов всиновку про необхідність скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32594105 від 28 листопада 2016 15:30:34, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової Олени Вікторівни (номер запису про право власності/довірчої власності:17679545), власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просить скасувати обтяження, накладене на квартиру АДРЕСА_2 , вчинене згідно Договору від 28 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Сіряковою О.В. за реєстровим № 1088.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно такий запис внесено до цього реєстру за № листопада 2016 року о 15:48:42. Зміст, характеристика обтяження: заборонено відчувавати до смерті відчужувача ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вказана заборона на час розгляду справи є припиненою, та з огляду на це скасуванню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача сліду стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 999 грн 33 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Договір довічного утримання від 28 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою Оленою Вікторівною за реєстровим № 1088 розірвати.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32594105 від 28 листопада 2016 15:30:34, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової Олени Вікторівни (номер запису про право власності/довірчої власності:17679545), власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя Л.М. Шолох