ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1809/22 Номер провадження 22-ц/814/599/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на малолітню дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів на малолітню дитину.

Позов мотивовано тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До початку 2022 року сторони проживали разом. Зазначив, що ОСОБА_2 , на час подачі позову, усунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини та з ними не проживає. Актом обстеження умов проживання від 09.09.2022 , проведеного службою у справах дітей Гадяцької міської ради встановлено, що батько сам виховує дитину, яка проживає разом з ним.

Позивач зазначає, що він відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, матеріально забезпечений, не має захворювань, які б не давали йому змоги виховувати дитину, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, для дитини створені всі умови для проживання і розвитку дитини. Донька відвідує ДНЗ « Берізка », всім необхідним її забезпечує батько, тоді як ОСОБА_2 не займається вихованням доньки, тому він звернувся до суду з даним позовом.

В жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею, та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на її утримання.

Позов мотивовано тим, що до середини 2020 року сторони проживали разом. Через постійні факти сімейного насильства з боку ОСОБА_1 вона з доньками була вимушена виїхати до м. Полтава. Злата відвідувала дитячий садок № 74 у м. Полтава. Відповідач адресу їх проживання у м.Полтаві знав, оскільки відвідував доньку. З початком військової агресії російської федерації, діючи в інтересах дітей, вона разом з доньками виїхала до Республіки Польща. Там отримала належне житло, старша донька почала відвідувати школу, молодша Злата - дитячий садок. Зазначила, що в Польщі вона працевлаштувалася та отримувала достатньо коштів для утримання доньок. В серпні 2022 року ОСОБА_1 приїхав до них та запропонував відпустити з ним доньку ОСОБА_5 в подорож по Європі. Оскільки, вона ніколи не перешкоджала батькові у спілкуванні з донькою, то відпустила доньку і віддала йому свідоцтво про народження дитини, щоб не виникало труднощів під час мандрів. Проте, ОСОБА_1 , дитину не повернув, а вивіз її до України, після чого став перешкоджати зустрічам та спілкуванню з дитиною, в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2023 року - позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на малолітню дитину - залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Гадяцької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на малолітню дитину про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на малолітню дитину - задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліме6нти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мініму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.09.2022 року і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

З вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, не відповідність висновкам викладеним у рішенні суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги та визначити місце проживання дитини з ним, а також стягнути на його користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, так як на даний час, він, в силу ст. 89 КК України, вважається таким, що не притягувався до кримінальної відповідальності.

Щодо обставин позбавлення його батьківських прав щодо старшого сина, зазначив, що вказані обставини мали місце у зв`язку з неприязними стосунками на той час з його мамою. Однак, з наданих останньою до суду письмових пояснень вбачається, що він приймає участь у вихованні сина, заборгованості по сплаті аліментів не має, більше того, виконавче провадження щодо стягнення аліментів на сина закінчено.

Вказує, що при розгляді даного спору суд взагалі ухилився від дослідження питання прихильності дочки до нього та до матері. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 проти волі дитини намагалася забрати її з садочка, хоча дитина була налякана і йти з нею категорично відмовлялася.

Зазначив, що дитина зареєстрована та проживає разом з ним, він забезпечує дитину, водить в дитсадок, на гуртки, займається її здоров`ям.

Звертає увагу суду, що підстав для стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 з 14.09.2022 немає, так як дитина в цей час проживала з ним та перебувала на його утриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Гречко В.О., вказує, що малолітню дочку було протиправно викрадено від матері. Ті обставини, що ОСОБА_1 , притягувався до кримінальної відповідальності, був позбавлений батьківських прав та притягувався до відповідальності за несплату аліментів на його сина, є характеризуючими ознаками останнього.

Вважає, що суд при розгляді справи досконало дослідив докази, надані сторонами та їхні доводи, тому прийняв законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Звертає, увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09.02.2023 року у справі 753/572/20 про те, що з огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина, з народження зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Згідно характеристики з місця проживання від 09.09.2022 року, ОСОБА_1 в конфліктних ситуаціях не помічався, компрометуючі дані на нього у міській раді відсутні. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Судом встановлено, що позивач матеріально забезпечений, має заощадження в іноземній та національній валюті в ПуАТ «АКОРДБАНК», за звітний податковий період (2022 рік) отримав дохід у розмірі становить 60 000 грн, а також має дохід (орендну плату) за 2022 рік на орендований земельний пай в сумі 8388,22 грн. ОСОБА_1 також отримує соціальну допомогу, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи.

Даних про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 05.08.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.08.2020 року ОСОБА_1 звільнено від зазначеного покарання в зв`язку з успішним відбуттям і закінченням іспитового строку.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.06.2014 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через значну заборгованість по аліментах.

Згідно висновку органу опіки та піклування Гадяцької міської ради від 12.06.2014 року ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановлено, що з 25 серпня 2020 року Злата відвідувала Полтавський ДНЗ (ясла-садок) №74 «Джерельце» Полтавської міської ради Полтавської області та по даний час обліковується у вказаному садочку.

Відповідно до характеристики, виданої ДНЗ №74 13.10.2022 №119/01-21, на дитину середньої групи « Сонечко » Злата, проживає з мамою ОСОБА_2 та сестрою. На час відвідування дитиною ЗДО родина проживала в орендованому житлі. Злата, має достатній рівень розвитку пізнавальних процесів відповідно до вікових особливостей. Мама завжди цікавилася питаннями виховання, регулярно відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті групи, надавала посильну допомогу ЗДО.

З 07 вересня 2022 року ОСОБА_3 , 24.07.2018 року, відвідує заклад дошкільної освіти №2 «Берізка» Гадяцької міської ради Полтавської області. Батько приводить дитину до закладу та забирає вчасно, бере участь у батьківських зборах, спілкується з вихователями, приймає участь у житті групи та садочка. Мати дівчинки контакту із закладом не підтримує, життям дитини у садочку не цікавиться, що підтверджується довідкою ЗДО №2 «Берізка» Гадяцької міської ради Полтавської області від 01.03.2023 №01-21/17.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09 вересня 2022 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має всі створені умови для проживання дитини. Батько сам виховує малолітню дитину.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Гадяцької міської ради від 13 жовтня 2022 року, визначено за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_2 , на час розгляду справи судом, проживає в м. Кошалин, Польща, де винаймає житло.

Згідно інформації, наданої дитячим садком №11 від 04.10.2022, ОСОБА_3 , відвідує дитячий садок АДРЕСА_2 .

Згідно доповідної записки про житлові умови ОСОБА_10 від 11.10.2022, яка видана старшим спеціалістом з соціальної роботи магістром ОСОБА_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 , квартира в якій вона проживає складається з 2 кімнат, кухні та ванної кімнати з туалетом, загальна площа приміщення 42 м2. Квартира чиста, повністю мебльована, укомплектована побутовою технікою та електронікою, опалення центральне від міської мережі. У вказаній квартирі проживає ОСОБА_12 , її 9-річна донька ОСОБА_13 та мати - ОСОБА_14 квартирі є місце для її другої доньки - Злати, яка до 25 серпня 2022 року проживала з матір`ю. Дітям є де відпочити, навчатися та гратися. Заборгованості по оплаті житла та комунальних послуг немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує допомогу по догляду за дитиною - Златою, з 01.06.2022 по 31.05.2023 в розмірі 500 злотих на місяць, згідно Трудового договору на невизначений термін, ОСОБА_2 , працевлаштована в м. Кошалин, та отримує платню в розмірі 4500 злотих на місяць, що в еквіваленті до гривні станом на час розгляду справи становить 42000 грн.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонами тривалий час (з 2017 року), склалися напружені стосунки та наявний спір щодо місця проживання дитини, що підтверджується неодноразовими зверненнями до правоохоронних органів (а.с. 109-115, 123-126, 133-139).

Визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, суд першої інстанції виходив з якнайкращих інтересів дитини, враховуючи при цьому особисті якості батьків. Виняткових обставин, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю, судом встановлено не було. При цьому суд прийшов до висновку, що мати дитини в найбільшій мірі може сприяти гармонійному розвитку дочки. Визначивши місце проживання дитини разом з матір`ю, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої та третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема:

- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності);

- відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);

- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків);

- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги);

- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.

Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19).

Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд повинен виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що обидва батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мають необхідні умови для проживання дитини, отримують дохід. ОСОБА_2 , у зв`язку введенням в Україні воєнного стану, проживає в Республіці Польщі, де орендує житло, офіційно працевлаштована та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. До кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку в психлікарні та наркодиспансері не перебуває.

В свою чергу, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, крім того був позбавлений батьківських прав відносно старшого сина. Вказані обставини вказують на особисті якості батька дитини, які можуть негативно вплинути на її виховання. Доводи ОСОБА_1 про те, що судимість є погашеною, не впливає на сам факт притягнення його до кримінальної відповідальності та є характеризуючу ознаку останнього.

Доводи ОСОБА_1 про те, що позбавлення його батьківських прав стосовно старшого сина не вплинуло на його відносини з сином та участь його в вихованні, колегія суддів відхиляє, так як ОСОБА_1 , жодних дій, щодо поновлення його батьківських прав не вчиняв, крім того останній притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів, що також негативно його характеризує.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , щодо своєї доньки ОСОБА_5 , яку він вивіз з Польщі, де вона перебувала у безпеці під час збройної агресії рф, до України без згоди матері, а також заборону матері бачитися з донькою, свідчить про те, що він діє лише у власних інтересах, а не як найкращих інтересах дитини.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з батьком, так як він є недостатньо обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом у своїй постанові від 6 травня 2020 року (справа № 753/2025/19) - висновок органу опіки та піклування … не є обов`язковим для суду, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили.

Оскільки батьки самостійно цивілізованим шляхом не змогли вирішити питання визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про встановлення місця проживання дитини з матір`ю, що буде відповідати якнайкращим інтересам малолітньої дитини враховуючи її вік та і сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку.

Вирішуючи спір у даній справі, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи найкращі інтереси малолітньої Злати, її вік, те, що матір`ю не обмежувалися права батька на участь у вихованні дитини, крім того нею створено належні умови для виховання та розвитку дитини, забезпечено право дитини на гармонійний розвиток, створено безпечні умови для її життя та здоров`я, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що на час звернення з позовом до суду визначення місця проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж її проживання разом з матір`ю. Окрім того, обставин, які б давали підстави для розлучення доньки з матір`ю, не встановлено.

ОСОБА_1 не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з матір`ю буде суперечити найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, враховуючи наведені вище обставини, поведінку матері і батька по відношенню до дитини та її інтересів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що якнайкращому забезпеченню інтересів дитини буде визначення її місяця проживання саме з матір`ю є обґрунтованим.

Визначення місця проживання дитини з матір`ю, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, колегія суддів вважає, що найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення її місця проживання разом із матір`ю, яке надасть змогу відновити її емоційних зв`язок з матір`ю, налагодить стабільне емоційне середовище та забезпечить можливість розвитку дитини у безпечному, спокійному середовищі.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції не мав права стягувати аліменти на дитину за час коли донька проживала з ним, колегія суддів відхиляє, так як позивач не довів належними доказами період, коли малолітня Злата проживала з батьком та перебувала на повному його забезпеченні, а тому відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового забору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.04.2024.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: С.Б. Бутенко

О.О. Панченко

Виготовлено з АСДС 17.04.2024

Помічник судді: О.Жолонка