Провадження № 2/161/487/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

13.12.2023 року М(Т)СБУ через свого представника звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування зазначивши, що 12.12.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , що рухався у попутному напрямку, який помер. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована. У відповідь на звернення Потерпілої особи та на підставі поданих нею документів, М(Т)СБУ було проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 21000 грн. (витрати на поховання). Враховуючи наведене, а також з огляду на положення ст. 38.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в порядку регресу шкоду в розмірі 21000 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору.

15.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень останній зазначає, що він добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_2 , яка є матір`ю велосипедиста ОСОБА_3 , витрати на поховання та моральну шкоду, а також за домовленістю з нею замовив пам`ятник, оплатив його доставку та разом з її братом його встановили. Жодних претензій в останньої до нього не було. Зазначає, що позивач надає копію товарного чека №8 від 12.02.2020 року підприємця ОСОБА_4 із змісту якого вбачається отримання авансу в розмірі 21000 грн. від ОСОБА_2 за пам`ятник. При цьому, інші документи, які б підтверджували виконання даної послуги а саме, акт виконаних робіт, прибутковий касовий ордер про отримання коштів - відсутні. У свою чергу, приватний підприємець ОСОБА_4 в своїй відповіді на адвокатський запит №4 від 17.01.2024 року зазначає, що жодного договору на виготовлення пам`ятника в 2020 році з громадянкою ОСОБА_2 вона не заключала, і коштів в якості авансу не отримувала. Дана обставина свідчить про недостовірність документа, що підтверджує витрати потерпілої ОСОБА_2 на виготовлення пам`ятника. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що заяву про виплату страхового відшкодування від імені ОСОБА_2 подано юридичною компанією «Відшкодування». На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та ТзОВ "Юридична компанія "Відшкодування".

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Треті особи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12.12.2019 року, близько 00 год. 05 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "MITSUBISHI OUTLANDER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Центральній в с. Лище, Луцького району, Волинської області в напрямку автодороги сполученням "Луцьк-Дубно", неподалік будинку № 30 вул. Центральна, с. Лище, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , що рухався у попутному напрямку по проїзній частині дороги, після наїзду водій автомобіля покинув місце пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 помер.

Даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000840 від 12.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Волинській області Куць А.В. від 30.06.2021 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2021 року задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_2 та закрито кримінальне провадження №0000840 від 12.12.2019 рокупро обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Із вищевказаної ухвали суду вбачається, що у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, оскільки примирилася із обвинуваченим ОСОБА_1 та не має до нього будь-яких претензій, а тому просила закрити кримінальне провадження відносно останнього, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV, - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Судом також встановлено, що на момент настання ДТП, яка мала місце 12.12.2019 року, близько 00 год. 05 хв. по вул. Центральній в с. Лище, Луцького району, Волинської області, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахованою не була.

Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV, - М(Т)СБУ, є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у М(Т)СБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV, - М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (М(Т)СБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

21.02.2020 року ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_2 звернулось до М(Т)СБУ із Заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка мала місце 12.12.2019 року. Розмір відшкодування 21000 грн (витрати понесені на виготовлення пам`ятника). На підтвердження понесених витрат надано товарний чек №8 від 12.02.2020 року підприємця ОСОБА_4 із змісту якого вбачається отримання авансу в розмірі 21000 грн. від ОСОБА_2 за пам`ятник.

Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки, внаслідок ДТП у розмірі 21000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1102758 від 26.08.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 2 ст. 38 Закону № 1961-IV передбачено, що М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, як вбачається з відповіді приватного підприємця ОСОБА_4 на адвокатський запит від 17.01.2024 року жодного договору на виготовлення пам`ятника в 2020 році з громадянкою ОСОБА_2 вона не заключала, а відповідно і кошти в розмірі 21000 грн. в якості авансу не сплачувались. Згідно з журналом реєстрації договорів за 2020 рік під №8 значиться ОСОБА_5 . Вказаний номер відповідає номеру товарного чека, який видається замовнику.

Дана обставина свідчить про недостовірність документа, що підтверджує витрати потерпілої ОСОБА_2 на виготовлення пам`ятника.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення позову М(Т)СБУ до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ТзОВ "Юридична компанія "Відшкодування" про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Виходячи із положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, у зв`язку із відмовою у позові, суд залишає за ним.

На підставі ст.ст. 526, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК , суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування" про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Відшкодування", адреса: 79008, м. Львів, площа Соборна, 12а, оф.24, .

Повний текст рішення складено 16 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук