Номер провадження: 22-ц/813/2952/24
Справа № 521/9308/23
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Плавич І.В. 07 серпня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, та просила: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, в сумі 37722,48 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з січня 2022 року і до повноліття сина.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що 06 листопада 2010 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №776.

Під час шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Дитина сторін, ОСОБА_3 , має інвалідність з підстав хвороби гострого лімфобластного лейкозу (перша хіміотерапія березень жовтень 2017), рецидив хвороби листопад 2020 (хіміотерапія листопад 2020 травень 2021), у червні 2021 року - операція по видаленню враженої лейкобластними клітинами лівої тестикули + опромінююча терапія.

Наразі дитина приймає постремісійну підтримуючу хіміотерапію та гепатопротектори з щотижневим контролем рівня лейкоцитів, тромбоцитів, гемоглобіну, АЛТ, АСТ у крові.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Після розлучення з відповідачем мали домовленості щодо добровільної участі у забезпеченні дитини, однак, з січня 2022 року, коли перед відповідачем було поставлене питання про утримання дитини, відповідач перестав приходити до дитини та бачитися з нею.

ОСОБА_2 зазначала, що дитина потребує особливого медичного супроводження у вигляді щотижневих лабораторних досліджень крові та придбання ліків, а також додаткових занять та тренувань для підтримки фізичного чи емоційного здоров`я, розвитку інтелектуальних навичок, особливо приймаючи до уваги, що дитина тривалий час вимушено, під час проходження хіміотерапії, операції та опромінення, була позбавлена спілкування з іншими дітьми, і на теперішній час, проживаючи разом з дитиною, позивач намагається зробити все, що син у свої 11 років не почував себе хворою дитиною, щоб він розвивався та навчався як і всі інші діти.

Про всі заняття, а також про всі медичні потреби сина відповідач знав, але не приймав участі в забезпеченні розвитку та підтримування здоров`я дитини.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження, у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07 квітня 2023 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження, в розмірі 18861,24 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з апелянта на користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 2833 грн. щомісячно, та додаткові витрати в сумі 1939,35 грн. Крім того, постановити окрему ухвалу за фактами допущення судом першої інстанції порушень.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у період з 10 березня 2023 року по теперішній час ОСОБА_1 є безробітним, у зв`язку із чим не може надавати сину матеріальну допомогу у розмірі 5000 грн.

Крім того, апелянт не погоджується із такими додатковими витратами, як навчання дитини у КА «ШАГ» та оплатою басейну, оскільки понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивачки ОСОБА_4 , не погодженим із відповідачем ОСОБА_1 .

Позовну заяву про стягнення аліментів ОСОБА_4 подано до Малиновського районного суду м. Одеси 06 квітня 2023 року, що свідчить про безпідставність вимог щодо стягнення аліментів, починаючи з січня 2022 року.

Також апелянт просить постановити окрему ухвалу за фактами допущення судом першої інстанції порушень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом електронний примірник рішення від 07 серпня 2023 року було надіслано до ЄДРСР 09 жовтня 2023 року, тобто з порушенням строку, визначеного Порядком ведення ЄДРСР.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2010 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №776.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 19 квітня 2012 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

ОСОБА_3 має інвалідність з підстав хвороби - гострого лімфобластного лейкозу.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того, Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.

Згідно ст. ст. 181, 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 1 та 2 ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає 2272,00 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 2833,00 грн.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23 серпня 2022 року за №177, солдат ОСОБА_1 перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 25 лютого 2022 року.

Враховуючи встановлені обставини справи, тяжку хворобу дитини, яка потребує постійного лікування, а також загальний розмір витрат, які несе позивачка на утримання дитини, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі по 5000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів додатково зазначає, що по віку та здоров`ю відповідач являється працездатним, інших аліментних зобов`язань та утриманців не має, має вищу освіту, тобто, має можливість працювати та отримувати дохід, який, в свою чергу, дозволить сплачувати аліменти в сумі, що визначена позивачем.

Посилання ОСОБА_1 на те, що сума аліментів, які ОСОБА_2 просить стягнути з нього на утримання дитини є необґрунтованою та занадто великою, судом правильно не прийнято до уваги, оскільки належне утримання дітей не є правом батька, а є його обов`язком.

На підставі викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у нього можливості надавати сину матеріальну допомогу у розмірі 5000 грн.

Таким чином, за вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягали задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути аліменти в розмірі 5000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 07 квітня 2023 року, та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Щодо додаткових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/10 (провадження №61-8815св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19 (провадження №61-18284св19) Верховний Суд зазначав, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування ст. 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19 зазначено, що особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Оцінюючи доводи позовної заяви, колегія суддів доходить до висновку, що витрати понесені за навчання дитини на комп`ютерних курсах у КА «ШАГ», не можуть бути віднесені до додаткових, оскільки вказаний заклад для навчання сина сторін у справі не був вибраний спільно обома батьками, а вибраний лише матір`ю, без погодження із батьком, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст. 185 СК України.

За наведених обставин, колегія суддів доходить переконання про відсутність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат у розмірі 28072,78 грн за навчання ОСОБА_3 в період з 27 листопада 2021 року до 25 жовтня 2022 року у КА «ШАГ».

Щодо стягнення додаткових витрат на оплату за відвідування дитиною басейну сумі 1300 грн., колегія суддів зазначає наступне. Оскільки відвідування басейну здійснюється дитиною за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога у зв`язку із наявністю у ОСОБА_3 діагнозу сколіоз хребта та ін., тобто, таке відвідування має лікувально-реабілітаційну мету, та не є волевиявленням позивачки ОСОБА_4 , то такі додаткові витрати підлягають задоволенню.

Щодо оплати консультації дитячого ортопеда травматолога в сумі 800 грн., оплати ортопедичних устілок (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога) в сумі 1374 грн., масажний килимок для ніг (за рекомендацією лікаря ортопеда травматолога) в сумі 1097 грн., аналізи крові в лабораторії Смартлаб та придбання ліків в сумі 3878,70 грн., то колегія суддів доходить до висновку, що вказані витрати, в розумінні положень ст. 185 СК України, слід віднести до додаткових витрат, на підставі чого з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина таких витрат, понесених ОСОБА_4 , у розмірі 4224,85 грн.

Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позовну заяву про стягнення аліментів ОСОБА_4 подано до Малиновського районного суду м. Одеси 06 квітня 2023 року, що свідчить про безпідставність вимог щодо стягнення аліментів, починаючи з січня 2022 року, оскільки в оскаржуваному судовому рішенні періодом стягнення аліментів на дитину визначено з 07.04.2023 року, тобто дати подання позову, та до повноліття дитини.

Також ОСОБА_1 просить постановити окрему ухвалу за фактами допущення судом першої інстанції порушень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом електронний примірник рішення від 07 серпня 2023 року було надіслано до ЄДРСР 09 жовтня 2023 року, тобто з порушенням строку, визначеного Порядком ведення ЄДРСР.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1, 10 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

У даному випадку, колегія суддів погоджується із порушенням судом першої інстанції строків надіслання судового рішення до ЄДРСР, однак враховуючи, що встановлене порушення процесуального права не має системного та тривалого характеру, доходить до висновку про відсутність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, у зв`язку із чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2023 року у вказаній частині підлягає зміні.

В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2023 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2012 року народження.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4224,85 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе