Провадження № 6/206/82/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Бублейник В.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тейтель Олега Вадимовича про поворот виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська у справі № 200/21821/17, -

ВСТАНОВИВ

Представника відповідача ОСОБА_1 адвокат Тейтель Олег Вадимович подав до суду клопотання про поворот виконання рішення суду, яке мотивовано тим, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 у справі №200/21821/17 задоволені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. На підставі вищезгаданого заочного рішення судом видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем (позивачем) до виконання у січні 2023 року. З метою примусового виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем Русецькою Оксаною Олександрівною 30 січня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70882038 (додаток № 1), в межах якого з ОСОБА_3 стягнуто у лютому 2023 року грошові кошти в сумі 1526,78 гривень, з яких 933,44 гривні перераховані виконавцем стягувачу; 500,00 гривень отримано виконавцем на покриття витрат виконавчого провадження, а 93,34 гривні в якості основної винагороди (лист виконавця про стягнуті суми додається, додаток № 2). Однак пізніше заочне рішення від 26.08.2022 у справі № 200/21821/17 скасовано ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2023, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця Русецької О. О. від 15.03.2023 виконавче провадження № 70882038 закінчено (додаток №3). В подальшому рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредит-Фінанс» до ОСОБА_3 .. Враховуючи викладене вище виникла необхідність здійснити поворот виконання заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022, у зв`язку з чим на підставі частини п`ятої статті 444 Цивільного процесуального кодексу України звертаюсь до суду із цією заявою. Пунктом 3 частини другої статті 444 ЦПК України визначено, що у разі скасування рішення суду після його виконання, суд вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю. Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України у випадку, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно з висновком Конституційного Суду України у рішенні від 02.11.2011 у справі № 13-рп/2011 «Поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Отже, поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.» Таким чином, стягнуті з ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження № 70882038 грошові кошти підлягають поверненню, оскільки в позові ТОВ «Кредит-Фінанс» відмовлено повністю. Враховуючи, що 5 лютого 2024 року приватним виконавцем Русецькою О. О. була повернута на банківський рахунок ОСОБА_3 основна винагорода приватного виконавця в сумі 93,34 гривні (доказ повернення грошей додається, додаток № 4), то підлягає поверненню залишок стягнутих раніше грошей в сумі 1433,44 гривні, з яких 933,44 гривні має повернути стягувач, а 500,00 гривень приватний виконавець. У зв`язку з тим, що приватний виконавець Русецька О. О. листом № 01.29/9649 від 29.01.2024 (додаток № 5) повідомила про відмову повернути витрати виконавчого провадження в розмірі 500,00 гривень, вважаю, що вказана сума має бути стягнута на користь ОСОБА_3 шляхом постановлення судом відповідної ухвали у цій справі № 200/21821/17. При цьому звертаю увагу суду, що вказані приватним виконавцем у згаданому вище листі підстави неповернення коштів є неправомірними, оскільки суперечать вимогам закону. Так, виконавець зазначив у листі № 01.29/9649 від 29.01.2024 наступне: «З огляду на вищевикладене зазначаємо, що на момент отримання коштів основної винагороди та витрат, рішення Самарського районного суду по справі №200/21821/17 від 26.08.2022 року було чинним, і кошти основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій отримано законно та в порядку передбаченому діючим законодавством. Аналогічна ситуація і з сумою основного боргу, кошти стягувались з боржника до моменту надходження ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/21821/17 від 14.03.2023, якою заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 року на підставі якого 26.08.2022 року видано виконавчий лист № 200/21821/17 скасовано.» Однак, наведені висновки приватного виконавця суперечать як вищезазначеним положенням процесуального закону, так й позиції Конституційного Суду України щодо обов`язковості повернення відповідачеві стягнутого з нього за скасованим судовим рішенням. Відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України подаю до суду платіжну інструкцію від 03.02.2023, яка підтверджує списання з банківського рахунку ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1526,78 гривень (додаток № 6). На підставі вищевикладеного та відповідно до пункту 3 частини другої, частини дев`ятої статті 444 Цивільного процесуального кодексу України просив здійснити поворот виконання заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетров-ська від 26.08.2022 у справі № 200/21821/17. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Фінанс» грошові кошти в сумі 933,44 гривні (дев`ятсот тридцять три грн. 44 коп.). Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни грошові кошти в сумі 500,00 гривень (п`ятсот грн. 00 коп.).

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 подав клопотання відповідно до якого просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності заявниці.

У судове засідання представник приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., адвокат Кувшинова Н.В., надала письмову заяву, в якій просить в задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовити, мотивуючи тим, що на виконанні в офісі приватного виконавчого округу Дніпропетровської області перебувало виконавче провадження № 70882038 з примусового виконання виконавчого листа №200/21821/17 виданого 16,11.2022 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 16.05.2008 у розмірі 111721 (сто одинадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 63 коп., що я складається із нарахованих відсотків. Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 837 (вісімсот тридцять сім) грн. 91 коп. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження 1 примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 30.01.2023 року на підставі заяви : стягувача та виконавчого документу, у відповідності до ст. 3,4,25,25,26,27 Закону України. «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70882038. Відповідно до ст. 28 Закону, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. У відповідності до ст. 28 Закону, на адресу боржника направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2023, року ВП. № 70882038 рекомендованим листом. Таким чином, виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечать положенню частини першої статті 28 Закону, за приписами якої копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року в справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20). 31.01.2023 року в порядку ст. 56, Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем, винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ на виконання та постанову про арешт майна боржника, яку направлено на виконання до Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області та ТСЦ 1242. Враховуючи те, що боржником рішення суду не виконано, заборгованість не погашено, приватним виконавцем до банківської установи, після перевірки залишків коштів на рахунку, 31.01.2023 року направлено платіжну інструкцію для списання коштів в примусовому порядку. 03.02.2023 року, на депозитний рахунок приватного виконавця зараховано кошти, які було списано платіжною інструкцією та які розподілено та перераховано згідно вимог чинного законодавства, а саме: в рахунок погашення боргу стягнуто 933 грн.44 коп.,93,34 грн. основної винагороди та,500 грн, витрат виконавчого провадження. В подальшому, 15.03.2023 року до офісу приватного виконавця надійшла ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/21821/17 від 14.03.2023, якою заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2022 року на підставі якого 26.08.2022 року видано виконавчий лист № 200/21821/17 скасовано. У відповідності до чого, керуючись п. 5 ст. 39 Закону України, 15.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, зі скасуванням заходів забезпечення виконання рішення, в вжито приватним виконавцем в процесі здійснення виконавчого провадження. Щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни на користь заявника - ОСОБА_1 витрат на виконавче провадження у розмірі 500 грн., то в цій частині заява не, підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змістом ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», чітко зазначено, що: Кошти виконавчого провадження складаються з:1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця пов?язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Частиною 1 статті 1 Закону №1404 -VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій є частиною процедури виконання виконавцем виконавчого провадження. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов?язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Судова практика, яка склалась в України визначає та вказує на той факт, що витрати виконавчого провадження, які несе приватний: виконавець, є обов?язковими для нарахування та стягнення. Витрати виконавчого провадження встановлені і передбачені Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження». Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Відповідно до розділу І "Види витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, належать: Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв?язку. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб єктів оціночної діяльності - суб?єктів господарювання; суб?єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум. Проведення розшуку боржника; його майна або розшуку дитини. ???Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці. ???Банківські послуги при операціях з іноземною валютою. ???Сплата судового збору. ???Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та виконання судових рішень після введення в дію статті 8 Закону України №1404 VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій. Підставою для виникнення у боржника обов?язку зі сплати таких витрат є факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання виконавець виконує обов?язки, покладені на нього Законом України «Про ви провадження». Звертаю увагу Суду, що будь-які постанови, дії чи бездіяльність приватного виконавця під час здійснення виконавчого провадження позивачем не оскаржувались та не були визнані незаконними. Доказів про це Суду також не надано. Слід зауважити, що приватний виконавець виконуючи свої професійні обов?язки, що визначені діючим законодавством України не мала передумов для звільнення заявника від сплати витрат виконавчого провадження. Зазначене вище, узгоджуються з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021р. у справі № 206/2212/18. Щодо судової практики, яка склалась в Україні: Постановою у справі № 748/1049/17 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про стягнення. Тією ж постановою у справі № 748/1049/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовив в задоволенні скарги на дії органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Аналогічна ситуація за судовим рішенням №320/7329/19 від 07.02.2020 року, якою відмовлено скаржнику в задоволенні скарги щодо скасування та визнання протиправними постанови про стягнення з боржника основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій, в якому суд дійшов наступного висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку». Відповідно до ухвали № 826/10054/18 від 31.07.2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено позивачу в задоволенні позову про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, так як виконавець правомірно виніс постанову про стягнення витрат виконавчого провадження з боржника, з використанням повноважень, наданих виконавцю. Тобто, витрати виконавчого провадження є складовою виконавчого провадження та підлягають обов`язковому нарахуванню та стягненню. Аналогічна позиція викладена й у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №703/1111/17 від 01.10.2020 року. З огляду на вищевикладене, вимога в частині стягнення з приватного виконавця на користь Заявника витрат на виконавче провадження у розмірі 500 грн., є безпідставною та не підлягає задоволенню. Також представник приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., адвокат Кувшинова Н.В., надала письмову заяву, в якій просить розглядати заяву про поворот виконання рішення без участі заявниці та її представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заяви представника відповідача ОСОБА_4 та представника приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., адвокат Кувшинової Н.В., вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2022 рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 16.05.2008 у розмірі 111721 (сто одинадцять тисяч сімсот двадцять одну гривню), 63 копійки, що я складається із нарахованих відсотків. Стягнено з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 837 (вісімсот тридцять сім гривень), 91 копійку. Стягнено з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 837 (вісімсот тридцять сім гривень), 91 копійку.

На підставі заочного рішення від 26.08.2022 судом видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем (позивачем) до виконання у січні 2023 року.

30 січня 2023 року, з метою примусового виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70882038, в межах якого з ОСОБА_3 стягнуто у лютому 2023 року грошові кошти в сумі 1526,78 гривень, з яких 933,44 гривні перераховані виконавцем стягувачу; 500,00 гривень отримано виконавцем на покриття витрат виконавчого провадження, а 93,34 гривні в якості основної винагороди.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 14.03.2023 рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26.08.2022 скасовано.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 02.10.2023 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тейтель Олега Вадимовича звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська у справі № 200/21821/17 протягом року з дня ухвалення рішення Самарським районним судом міста Дніпропетровська від 02.10.2023 року, яким відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У даному випадку приватним виконавцем Русецькою Оксаною Олександрівною 30 січня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70882038, в межах якого з ОСОБА_3 стягнуто у лютому 2023 року грошові кошти в сумі 1526,78 гривень, з яких 933,44 гривні перераховані виконавцем стягувачу; 500,00 гривень отримано виконавцем на покриття витрат виконавчого провадження, а 93,34 гривні в якості основної винагороди.

ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання, одним із яких є також прийняте рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмовлення в позові повністю, задоволення позовних вимог в меншому розмірі, при цьому таке рішення повинне бути прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3ст.444ЦПК України).

У рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 02 листопада 2011 року по справі №1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим для застосування на всій території України, роз`яснено, що особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо.

Також зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим рішенням). Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого рішення), та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права. Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом, у постанові від 23 січня 2018 року по справі №203/2612/13-ц.

Судом встановлено, що предметом, позову була вимога про стягнення заборгованості.Відповідно, стягнуті з ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження № 70882038 грошові кошти підлягають поверненню, оскільки в позові ТОВ «Кредит-Фінанс» відмовлено повністю. Тобто, предметом спору був захист порушеного майнового права, а відтак, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про поворот виконання судового наказу, оскільки, поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав відповідача, передбачає повернення стягувачем йому лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі стягувача на користь відповідача частини зазначеної суми коштів в порядку повороту виконання судового рішення, оскільки необхідно врахувати стягнення приватного виконавця основної винагороди та витрат виконавчого провадження в порядку виконання судового рішення, так як, зазначені витрати, не є коштами, які стягнуті за рішенням суду, яке скасоване за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 18, 19, 39, 42, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ч.7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 258-260, 263, 353-354, 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тейтель Олега Вадимовича про поворот виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпрпетровська у справі № 200/21821/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26.08.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 933, 44 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Нестеренко