Справа № 510/2236/23
Провадження № 2/510/618/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 30.06.2023р.; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу нерухомості від 30.06.2023р.; копія свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва від 22.07.1996р. про право на спадщину за заповітом (2/5 частини нерухомості); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; копія домової книги; копії постанов нотаріуса від 02.11.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 20.02.2024р.; копія заяви від 26.09.2012р. відповідачів про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески після смерті ОСОБА_4 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2012р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26.09.2012р. (заповіти, спадкові договори ОСОБА_4 не укладались); копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 із ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія довідки АТ «Ощадбанк» від 18.09.2012р. про наявність грошових вкладів; копія витягу від 26.09.2012р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 26.09.2012р.); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2012р. №2578 (на грошові внески); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2012р. №2580 (на грошові внески); копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.09.2012р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.02.2024р. (про видачу відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.02.2024р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , діюча через представника адвоката Златі Н.С., звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши, що 30.06.2023 р. між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю належних йому 2/5 частин житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ,- за 32 940 грн. 30.06.2023р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на відповідну частину житлового будинку (які були в нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка розпорядилась щодо догляду за придбаною нерухомістю, зробила ремонт у житловому будинку, сплачує всі необхідні комунальні платежі, використовує його 2/5 частини за цільовим призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталась до відповідача, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (30.06.2023р.) він не рахувався зареєстрованим власником 2/5 частин домоволодіння, а фактично володів ними. Так, 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва від 22.07.1996р. про право на спадщину за заповітом належали батькам відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і ОСОБА_2 . За життя батьки ОСОБА_2 (відповідача) не залишили заповіту, отже після їх смерті спадкування відбувалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були їх син та матір ОСОБА_4 ОСОБА_3 (відповідачі у справі). Після смерті ОСОБА_4 відповідачі звернулися за прийняттям спадщини, однак оформили її прийняття частково, отримавши 26.09.2012р. свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, в іншій частині вони прийняття спадщини не оформлювали, відповідачка ОСОБА_3 на спадковий будинок не претендувала. Отже, відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день її смерті він мешкав разом із нею однією родиною. Після смерті батька відповідач прийняв спадщину фактично в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті він мешкав разом із ним, доглядав його, піклувався про нього. За оформленням прийняття спадщини жодний із відповідачів не звертався, на підставі ч. 5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на 2/5 частини будинку на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 30.06.2023р. було укладено від імені продавця, який на той час не був оформлений (належним чином не оформив прийняття спадщини після смерті своїх батьків) власником нерухомості. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж відповідних частин житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , вона не знала і не могла знати про те, що відповідач не мав права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що він належним чином не оформив та не зареєстрував право власності на цей нерухомий об`єкт. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідач ОСОБА_2 продав, а позивачка купила 2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , - за 32940 грн. 30.06.2023р. позивачка передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав позивачці документи на будинок (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо відповідних частин житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою, як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на:

-2/5 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 (рахувались зареєстрованими за ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК