Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2643/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 19.02.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

06.03.2024 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та уточнена позовна заява.

В уточненій редакції позовної заяви ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою та після розірвання шлюбу залишити відповідачці та йому прізвище « ОСОБА_4 ». На обгрунтування поданої позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2015 року. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , 2016 року народження та сина ОСОБА_6 , 2019 року народження. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, на даний час сім`я розпалася і сторони майже рік проживають окремо. Підставою для розпаду сім`ї є ті обставини, що між сторонами виникали постійні непорозуміння через несумісність характерів, вони перестали піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаєморозуміння. Всі спроби для примирення не дали бажаних результатів.

Ухвалою суду від 08.03.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідачкав судові засідання 02.04.2024 року та 18.04.2024 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Процесуальні документи, позовна заява з додатками та судові повістки надсилались відповідачці на адресу місця проживання. Крім того, судом було здійснено виклик відповідачки до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомленою про розгляд справи.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 17.10.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської областіза актовим записом № 40, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 31).

Від спільного проживання в шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 7, 8).

Відповідачка не знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності, що стверджується довідкою КНП «Олевська центральна лікарня» ОМР б/н від 01.02.2023 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося, на даний час сім`я розпалася і сторони майже рік проживають окремо. Підставою для розпаду сім`ї є ті обставини, що між сторонами виникали постійні непорозуміння через несумісність характерів, вони перестали піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаєморозуміння. Всі спроби для примирення не дали бажаних результатів. Така поведінка позивача та відповідачки створила обстановку при якій спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим. Примирення між сторонами неможливе, шлюбних відносин не підтримують, втратили почуття і повагу одне до одного, у зв`язку з чим сім`я розпалася.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, відповідачка не подала у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивача, викладених ним у позовній заяві.

Позивач у поданій до суду позовній заяві запевнив суд про те, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі.

Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено.

В даному випадку суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Щодо позовної вимоги позивача про залишення відповідачці та йому прізвища « ОСОБА_4 » суд зазначає, що відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки, право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить відповідачці, яка не повідомила про те, яким прізвищем вона бажає іменуватися, то у цій позовній вимозі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 13, 81, 89, 133, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який зареєстрований 17.10.2015 року виконавчим комітетом Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 40 - розірвати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 27.05.2005 року Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 20.10.2015 року Олевським РС УДМС України в Житомирській області, РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.В.Винар