Справа № 214/1823/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В ., дослідивши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ялової Юлії Олександрівни, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання майна спільним майном подружжя, виділення часток та звернення стягнення на виділені частки, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ялова Ю.О. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати автомобіль марки «КІА SPORTAGE» з номерним знаком НОМЕР_1 та 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; виділити ОСОБА_2 1/2 частину автомобіля марки «КІА SPORTAGE» з номерним знаком НОМЕР_1 без виділу цієї частини в натурі; виділити ОСОБА_2 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 без виділу цієї частини в натурі; звернути стягнення та долю ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності, яка складається із 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини автомобіля марки «КІА SPORTAGE» з номерним знаком НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням №71172436, шляхом продажу цієї частини з прилюдних торгів.

На виконання вимоги ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до адресно-довідкового органу про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів.

12.04.2024 року на адресу суду надійшли відповіді від Центру адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради, з яких слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ТА ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 з 28.06.1994 року по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви слідує, що вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року по справі №208/7508/21 ОСОБА_2 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн. та 15 000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Так, згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якого вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Однак позивачем не визначено вартості автомобіля марки «КІА SPORTAGE» з номерним знаком НОМЕР_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яке він просить суд визнати спільним майном подружжя.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Належним доказом підтвердження вартості майна є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Разом з тим, звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, представником позивача ОСОБА_4 не подано належних доказів на підтвердження ринкової вартості спірного майна станом на час звернення з позовом до суду, також відсутнє відповідне клопотання про встановлення їх вартості у разі наявності обставин, що перешкоджають визначити дійсну вартість майна на час розгляду.

Ненадання даних доказів, позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, який повинен бути сплачений, виходячи із вірної ціни даного позову.

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

В свою чергу ст.366 ЦК України встановлено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Проте, матеріали справи не містять відомостей звернення позивача з заявою до державного виконавця з приводу вирішення питання виділення в натурі частки із спільного майна, або заперечення інших співвласників проти такого виділу та відомостей про звернення державного виконавця з вказаного приводу до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 (провадження №14-31цс21) вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу, що необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч.1 ст.366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatismutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №916/2813/18 (провадження №12-71гс20, пункт 8.74).

Крім того, з позовної заяви вбачається, що позивач по справі є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні №71172436, а відповідач ОСОБА_2 є боржником. Відповідно до п. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ч.1 ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

В позовні заяві представником позивача не наведено будь-яких обґрунтувань та діючих норм закону на підставі яких стягувач у виконавчому провадженні наділений правом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Cтаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.2 ст.4, ч.4 ст.42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший ч.5 ст.56 ЦПК України).

Окрім того, представник позивача вказує в позові, що 11 вересня 2023 року Саксаганським відділом ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південне МУМЮ (м. Одеса) було проведено земельні торги та реалізовано земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за зведеним виконавчим провадженням.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Проте, матеріали справи не містять відомостей з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Одеса), щодо розміру заборгованості непогашеної заборгованості у зведеному виконавчому провадженні станом на дату звернення до суду з вказаним позовом.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 378 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ялової Юлії Олександрівни, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання майна спільним майном подружжя, виділення часток та звернення стягнення на виділені частки залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 175 ЦПК України, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Н.В.Чернова