Справа №: 148/2662/23
Провадження № 2-о/148/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за заявою адвоката Кугутюка О.В. в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тульчинська міська рада Вінницької області про встановлення фату спільного проживання зі спадкодавцем

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_2 , адвокат Кугутюк О.В., звернувся до суду з заявою про встановлення факту спільного постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю з 27.11.2015 року по 14.12.2022 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , однак заявник ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 до дня його смерті постійно проживали однією сім`єю в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_2 вважала, що таким чином прийняла спадщину. Окрім цього будинки, в яких зареєстровано місце проживання спадкоємця ( АДРЕСА_2 ) та спадкодавця ( АДРЕСА_1 ) розміщені на одному подвір`ї та мають виходи на різні вулиці. Проживаючи однією сім`єю спадкодавець та спадкоємець були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, спільний бюджет, разом проводили поточні ремонти в будинку в якому спільно проживали, спільно проводили свята та ін. Оскільки ОСОБА_3 мав групу інвалідності Першу «Б» на підставі загального захворювання тому потребував стороннього догляду, який здійснювала заявниця та сплачувала комунальні послуги, саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2023 року з метою оформлення права на спадкове майно ОСОБА_2 зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини, яким було надано листа в якому зазначено, що місце реєстрації заявника (спадкоємця) не співпадає з місцем реєстрації померлого, а шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив, рекомендував надати документ, що підтверджує факт прийняття спадщини.

Через відсутність юридично встановленого факту проживання спадкоємця і спадкодавця однією сім`єю, заявник не може реалізувати своє право на спадщину.

На цих підставах позивач просить встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з 27.11.2015 року по 14.12.2022 року.

Заявник ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що проживала разом з чоловіком до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . За життя її чоловік ОСОБА_3 придбав будинок по АДРЕСА_2 , який побудований на одному подвір`ї з будинком по АДРЕСА_1 тільки має вихід на іншу вулицю та зареєстрував заявника в даному будинку. Чоловік заявниці був інвалідом першої «Б» групи та потребував постійного догляду, який здійснювала заявниця, а коли звернулася но нотаріуса для оформлення права власності на будинок, останній роз`яснив, що необхідно документ, що підтверджує факт прийняття спадщини, оскільки місце реєстрації заявника не співпадає з місцем реєстрації померлого чоловіка. Крім заявника, спадкоємцем являється донька ОСОБА_4 , яка проживає в Києві та з заявою про прийняття спадщини не зверталася та претензій з приводу спадкового майна не має, оскільки надала нотаріально завірену заяву, що претензій, щодо спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не має.

Представник заявника ОСОБА_2 , адвокат Кугутюк О.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника, на задоволенні заявлених вимог наполягає.

Представник заінтересованої особи, Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, надав листа в якому просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника заінтересованої особи за наявними в матеріалах справи доказами.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій вказала, що підтверджує, що її мама ОСОБА_2 разом із батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали однією сім`єю в АДРЕСА_1 . Також надала нотаріально завірену заяву, що претензій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 мати не буде. Просила розглянути справу у її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного висновку.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що заявник ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали однією сім`єю в АДРЕСА_1 . Заявниця доглядала за чоловіком, оскільки у нього була інвалідність та він потребував допомоги. Проводили поточні ремонти у будинку, здійснювали обробіток огороду. Після смерті ОСОБА_3 заявник здійснила його поховання. Щодо будинку по АДРЕСА_2 пояснила, що вказаний будинок придбав чоловік заявника ще при житті, оскільки він знаходився на одному подвір`ї тільки вихід був на іншу вулицю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив аналогічні обставини, що і свідок ОСОБА_5 .

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що 27.12.2022 року складено відповідний актовий запис № 701, що підтверджується Свідоцтвом про смерть; (а.с. 5)

Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 25.10.2023 року за № 370, згідно даних будинкової книги, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті АДРЕСА_1 ; (а.с.7)

Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 27.11.2023 року за № 02-22-3996, згідно даних щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значиться за адресою: АДРЕСА_2 ; (а.с.10)

Згідно довідки Тульчинської державної нотаріальної контори від 28.10.2022 року за № 857/01-16, Тульчинська державна нотаріальна контора за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що видати свідоцтва не має законних підстав.

З наданих документів не можливо встановити наявність факту прийняття спадщини, оскільки із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців після відкриття спадщини заявник не зверталася, а також відповідно до довідки № 370 Виконкому Тульчинської міської ради на час смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а відповідно до Витягу з реєстру ТГ № 2023/008661578 місце проживання заявника зареєстроване АДРЕСА_2 . Рекомендовано надати документ, що підтверджує факт прийняття спадщини; (а.с. 8)

Згідно листа Тульчинської державної нотаріальної контори від 01.02.2024 року за № 64/01-16, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася; (а.с. 45)

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ за № 638149 від 18.10.2020 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 є інвалідом першої Б групи безтерміново, загального захворювання та потребує гемодіалізу; (а.с. 9).

Згідно копій квитанцій, ОСОБА_2 сплачувала комунальні послуги в 2021-2022 роках за адресою: АДРЕСА_1 ; (а.с.11-18),

Відповідно свідоцтва про народження від 17.04.1985 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася в м. Тульчин Вінницької області, батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; (а.с.29)

Відповідно свідоцтва про шлюб від 07.10.2007 року серія НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 одружилася з ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_9 ; (а.с. 30)

Згідно нотаріально завіреної заяви ОСОБА_4 від 29.01.2024 року, остання звернулася до органів нотаріату та засвідчила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 відомо, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті батька, проте у встановлений законом строк, спадщину після смерті батька не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатись не буде, претензій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 мати не буде. (а.с.47)

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом установлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , який є її чоловіком і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно - будинок по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зазначала, що з 27.11.2015 року до цього часу постійно проживає в будинку по АДРЕСА_1 , однак внаслідок відсутності доказів її постійного проживання за вказаною адресою, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно нотаріально завіреної заяви доньки заявника, ОСОБА_4 від 29.01.2024 року, остання звернулася до органів нотаріату та засвідчила, що їй відомо, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у встановлений законом строк, спадщину після смерті батька не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатись не буде, претензій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 мати не буде. Інших спадкоємців не має та спадкова справа не заводилася.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Таким чином з огляду на вищевикладене, та з урахуванням досліджених доказів у судовому засіданні, пояснень свідків, у судовому засіданні, відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що ОСОБА_2 із наданих нею документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки були зареєстровані за різними адресами, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Кугутюка О.В. в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тульчинська міська рада Вінницької області про встановлення фату спільного проживання зі спадкодавцем задовольнити частково.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Дамчук