КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/12236/23

провадження № 22-ц/824/1548/2024

27 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

при секретарі Колесніченко М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про демонтаж зовнішнього блоку кондиціонера та приведення фасаду будинку в попередній стан, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лиштви Юрія Васильовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року в складі судді Ключника А. С.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про демонтаж зовнішнього блоку кондиціонера та приведення фасаду будинку в попередній стан.

Посилався на ті підстави, що він є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

У вересні 2021 року ОСОБА_2 встановив зовнішній блок кондиціонера на зовнішній стіні будинку біля балкону належної йому квартири, що призвело до порушення зовнішнього вигляду будівлі, цілісності фасаду і може призвести до руйнування облицювального шару фасаду будинку.

Також, під час роботи вказаного зовнішнього блоку кондиціонеру, відведене кондиціонером тепле повітря під тиском прямо попадає у відкрите вікно балкону, що у свою чергу негативно впливає на стан провітрювання його квартири.

Крім того, під час роботи кондиціонер видає характерні звуки та вібрації, які чутно в квартирі позивача, та які негативно впливають на його емоційний стан та погіршують комфортні умови життя. Планування однокімнатної квартири не дають можливості розташовуватися в квартирі таким чином аби вібрація, звуки та тепле повітря з кондиціонеру не сприяли дискомфорту.

Зазначав, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою демонтувати вказаний зовнішній блок кондиціонеру та перевісити його на іншу стіну з торця будинку, де також розташовані вікна відповідача.

25 серпня 2021 року позивач звернувся до поліції, проте в захисті порушених прав було відмовлено.

В подальшому, щоб спонукати відповідача демонтувати зовнішній блок кондиціонеру, позивач 3 вересня 2021 року звернувся із письмовою заявою до комітету органу самоорганізації населення будинку 3 Б. За результатом засідання органу самоорганізації населення було складено протокол №12 від 09.09.2021 року, в якому відповідач ОСОБА_2 виступив та заявив, що на вимогу ОСОБА_1 перенесе зовнішній блок кондиціонеру до наступного сезону.

Однак, до моменту подачі позовної заяви відповідачем не вчинено жодних дій з монтажу зовнішнього блоку кондиціонера.

Вважав, що встановивши зовнішній блок кондиціонера не у спеціально відведеному для цього місці, не погодивши це з позивачем та проектною організацією, не надавши відповідних документів на встановлення, відповідач порушив норми чинного законодавства України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року у задоволенні вказаної позовної заяви відмовлено.

17.10.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Лиштва Ю. В. на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції незаконно було позбавлено позивача на судовий захист порушених його законних прав та інтересів з формальних підстав, а також без належного правового обґрунтування та оцінки було залишено без уваги надані до позову докази.

Вважає, що відсутність доказів потрапляння теплого повітря в квартиру позивача, як підстава для відмови у позові, не може слугувати належною підставою для відмови у позові, адже крім цього позивач посилався на порушення чисельних норм законодавства у сфері будівництва, що у свою чергу було залишено судом без належної уваги.

Зазначає, що суд першої інстанції не вжив належних заходів інформування відповідача про наявний судовий спір відносно нього.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лиштва Ю. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

25.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві з повідомленням про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , сусід з квартири АДРЕСА_3 встановив кондиціонер, який заважає заявнику.

Згідно до довідки дільничного офіцера поліції Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 25.08.2021, в ході проведення перевірки було встановлено, що в даній події не вбачається ознак ні кримінального, ні адміністративного правопорушення.

03.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до органу самоорганізації населення АДРЕСА_4 з заявою, в якій просив скликати комітет з розгляду питання незаконного встановлення зовнішнього блоку кондиціонера мешканцем квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу №12 засідання комітету органу самоорганізації населення «Будинковий комітет « АДРЕСА_5 » від 09 вересня 2021 року , на порядку денному був розгляд заяви ОСОБА_1 стосовно встановлення кондиціонеру в сусідній квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 повідомив, що зовнішній блок кондиціонеру, встановленого в сусідній квартирі АДРЕСА_3 , жене повітря йому на балкон.

Виступили: ОСОБА_4 , який після огляду заявив, що не побачив нічого, щоб могло заважати мешканцям квартири АДРЕСА_6 , в якій мешкає ОСОБА_1 ОСОБА_5 підтримав ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтримала ОСОБА_4 . ОСОБА_2 заявив, що на вимогу ОСОБА_1 перенесе зовнішній блок кондиціонеру до наступного сезону. Рішення по даному питанню не виносилось (а.с.12) .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_7 . Також відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що саме відповідач встановив зовнішній блок кондиціонера на п`ятому поверсі будинку, в якому мешкає позивач. З наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що в квартиру позивача потрапляє тепле повітря від кондиціонеру, що в свою чергу негативно впливає на стан провітрювання квартири позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 150 ЖК УРСР закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не довів, що облаштування зовнішнього блоку кондиціонера під вікном його квартири призвело до порушення його прав та законних інтересів, які підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача демонтувати вказане обладнання.

Доводи позивача, що тепле повітря від роботи кондиціонера потрапляє в приміщення його квартири та негативно впливає на стан її провітрювання не підтверджені належними та достатніми доказами.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього ж Закону громадяни мають право, зокрема, на безпечні для здоров`я і життя умови побуту.

Статтею 5 Закону на громадян покладений обов`язок, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає, що жилі будинки і прибудинкові території є захищеними об`єктами, на яких шум при здійсненні будь-яких видів діяльності (у тому числі побутової) не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Доказів того, що шум та вібрація внаслідок роботи кондиціонеру перевищує гранично - допустимий рівень шуму в квартирі позивача суду не надані.

Доводи позивача про те, що встановлення зовнішнього блоку кондиціонера на фасаді будинку по АДРЕСА_4 потребувало погодження з позивачем та проектною організацією є необґрунтованими.

Статтею 152 ЖК УРСР визначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 176.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, терміни, що використовуються у Правилах:

Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Матеріали справи не містять доказів того, що улаштування зовнішнього блоку кондиціонера на зовнішній стіні будинку є переплануванням або переобладнанням, яке призводить до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасаду будинку, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту.

Не отримання згоди позивача на встановлення зовнішнього блоку кондиціонеру на зовнішньому фасаді будинку, а також та обставина, що ОСОБА_2 на засіданні органу самоорганізації населення будинку заявив, що на вимогу ОСОБА_1 перенесе зовнішній блок кондиціонеру до наступного сезону, не можуть бути самостійними підставами для задоволення даного позову, оскільки позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що дії відповідача по облаштування кондиціонера призвели до порушення його прав на безпечне та вільне володіння та користування належною йому квартирою.

Оскаржуване судове рішення за своєю суттю відповідає вимогам законності та обґрунтованості, які висуває ЦПК України, та не підлягає скасуванню.

Певні недоліки мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення не впливають на його законність.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лиштви Юрія Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук