МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 479/1110/23
Провадження № 22-ц/812/509/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.

із секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Репушевської О.В.в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В позовній заяві зазначав, що він є спадкоємцем за правом представлення на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який номер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час смерті діда 19.02.2023 року і по теперішній час позивач перебуває на військовій службі ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 . Під час відпустки з 17.08.2023 року по 28.08.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса ІІервомайського районного нотаріального округу Миколаївської області для подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , але йому було відмовлено в зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини.

В зв`язку з викладеними обставинами позивач не має змоги оформити спадщину після смерті діда ОСОБА_3 тому вимушений звернутись до суду.

Проаналізувавши положення ч.3 ст. 1272 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правового висновку, викладеного в ухвалі ВССУ від 91.02.2017р. у справі № 306/27/15-ц, у постанові ВС від 26.06.2019року у справі №565/1145/17, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2023 року замінено первісного відповідача Кривоозерську селищну раду Миколаївської області на ОСОБА_1 .

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном два місяці з дня набрання рішенням чинності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 26 травня 2020 року(а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 21 лютого 2023 року (а.с.16).

Позивач, як дитина ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 , виданого райвідділом ЗАГС смт.Криве Озеро Миколаївської області 05 травня 1981 року, свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_5 , серії НОМЕР_5 , виданого Кривоозерським р/б ЗАГС 18 грудня 1961 року, а також свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого Кривоозерським районним відділом ЗАГСа Миколаївської області від 19 жовтня 1980 року (а.с.18-19), є спадкоємцем за правом представлення на спадщину після смерті ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Позивач бажає прийняти спадщину за правом представлення після смерті останнього, але в передбачений шестимісячний строк після смерті спадкодавця не подав до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини.

В той же час відповідач ОСОБА_1 звернувся 27 лютого 2023 року з відповідною заявою про прийняття спадщини.

24 серпня 2023 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено в оформленні спадкових прав в зв`язку з пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с.17).

Згідно даних довідки №2524 від 22 квітня 2023 року військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16 березня 2023 року (а.с.4).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 являється спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_3 , строк для подачі заяви до нотаріальної контори він пропустив з поважної причини, з метою захисту його прав як спадкоємця на спадщину, суд вважав можливим задовольнити позовні вимоги, надавши позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки в судовому засіданні не було доведено обставин, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі, проаналізувавши положення ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом встановлено, що відлік шестимісячного строку подання позивачем заяви про прийняття спадщини, який розпочався з 19.02.2023 року, сплив 19 серпня 2023 року, а позивач перебуває на військовій службі з 16 березня 2023 року. При цьому суд вважає, що строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пропущено з поважних причин, пов`язаних з перебуванням позивача на військовій службі.

Однак, за викладених обставин, на думку відповідача, в даному випадку відсутні підстави для ствердження того, що перебування позивача на військовій службі з 16 березня 2023 року є об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у період з 19.02.2023 року по 16.03.2023 року, так як у позивача була можливість для подачі заяви про прийняття спадщини до 16.03.2023, тобто до моменту, коли він почав проходити військову службу.

Більш того, ОСОБА_2 не надано жодних даних, які б спростували його можливість подати заяву про прийняття спадщини за період з 19.02.2023 по 16.03.2023. Водночас судом, при прийнятті рішення по справі, зазначене прийнято до уваги не було.

За таких обставин, вважає, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні чи істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини в період з 19.02.2023 року по 16.03.2023 року.

Правом на подачу відзиву позивач не скористався.

Учасники справи до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції вважав, що строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачем пропущено з поважних причин, а саме через перебування у ЗСУ починаючи з 16 березня 2023 року, а тому з метою захисту його прав як спадкоємця на спадщину, суд вважав можливим задовольнити позовні вимоги, надавши позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 мав двох дітей: дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_1 .

Те, що позивач, як син ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем за правом представлення на спадщину після смерті ОСОБА_3 сторонами у справі не оспорюється та підтверджується наданими позивачем доказами.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Отже, за загальними нормами про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини 27 лютого 2023 року, в якій зазначив, що крім нього є ще спадкоємець за законом за правом представлення, а саме онук померлого - ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

В матеріалах справи відсутні дані про виконання нотаріусом після з`ясування кола спадкоємців (подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини) обов`язку щодо повідомлення спадкоємця ОСОБА_2 про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

24 серпня 2023 року позивач сам звернувся із заявою до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено в оформленні спадкових прав в зв`язку з пропуском 6-місячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с.17).

Згідно даних довідки №2524 від 22 квітня 2023 року військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та військового квитка, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 16 березня 2023 року в зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 24 січня 2020 року у справі №192/1663/17,від03 лютого 2023 року у справі № 521/8872/22 .

Пленум Верховного суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановлений законом строк, заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду як на причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач посилався на перебування, починаючи з 16 березня 2023 року на службі у ЗСУ.

Враховуючи обставини справи, те, що позивач протягом останніх 5 місяців із визначених законом 6 місяців для прийняття спадщини і до теперішнього часу проходить службу в ЗСУ, нетривалий час ( 5 днів) пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини, недобросовісну поведінку нотаріуса, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин, а тому наявні правові підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність поважних причин для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини через те, що позивач мав можливість в період з 19 лютого 2023р. (час відкриття спадщини) до 16 березня 2023р. (час його призиву по мобілізації) подати заяву про прийняття спадщини, оскільки на час призиву позивача до ЗСУ пройшло близько місяця з часу відкриття спадщини, перебування на службі в ЗСУ та надання йому відпустки не залежали від його волевиявлення, як тільки він отримав відпустку з 17 по 28 серпня 2023р. він звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини.

За такого колегія суддів вважає за необхідне при оцінці причин пропуску позивачем строку на прийняття спадщини врахувати, що його мобілізація у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України була непередбачуваною, незапланованою, викликаною надзвичайною ситуацією, пов`язаною із війною, після отримання короткочасної відпустки позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадкових прав, тому встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем, який є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї матері, пропущено з поважних об`єктивних причин, пов`язаних з перебуванням на службі в ЗСУ у період воєнного стану в Україні і таке є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Тому, враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року