Єдиний унікальний номер справи 756/6413/23
Провадження №22-ц/824/2280/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Приходька К.П., Писаної Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, сплачених за Договором № 1249Р/12/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів (одноплідна вагітність) від 27.12.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 27.12.2021 року між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 1249Р/12/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

30.10.2021 року позивач з метою забезпечення виконання платіжних зобов`язань за договором ведення пологів уклав з АТ «Універсал Банк» кредитний договір за послугою «Покупка частинами», відповідно до якого АТ «Універсал Банк» перерахував на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 68 225,00 грн.

У зв`язку з воєнними діями позивач 26.02.2022 року була змушена виїхати з м. Київ та дитина була народжена нею у Львівському обласному клінічному пренатальному центрі, тож жодних послуг від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», передбачених договором, вона не отримувала.

14.03.2022 року позивачем на електронну адресу відповідача направлено лист про повернення сплачених грошових коштів. Крім того, вказаний лист був повторно направлений на електронну адресу відповідача 27.03.2022 року. 04.04.2022 року на електронну адресу позивача надійшов лист ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», яким повідомлено про отримання запиту позивача про розірвання договору та повернення грошових коштів, однак кошти станом на день звернення не суду повернуті не були.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 89 012,59 грн., яка складається із суми основного боргу - 68 225,00 грн.; 3% річних - 2 254,23 грн.; інфляційних втрат - 14 682,29 грн., а також судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 66 425, 00 грн, 3 % річних у розмірі 2194, 75 грн, інфляційні втрати в розмірі 14294, 92 грн; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1045, 27 грн, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

09 жовтня 2023 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат.

24 жовтня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року заяву позивача задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, у задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та додаткове рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ТОВ «Лелека» та позивачем 27.12.2021 року укладено договір №1249Р/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (однорідна вагітність) пакет «Комфорт». Позивачем було сплачено вартість договору у розмірі 68 225, 00 грн, яка складається з основної суми договору - вартість зі 7% та 11, 5% знижками складає 66 425, 00 грн та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», програма 1 вартістю 1 800, 00 грн. Згідно з договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003456 від 27.12.2021 року сплачена позивачем сума у розмірі 1 800,00 грн. була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Розділом 9 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Так згідно п. 9.3 договору сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити, і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. Пунктом 9.5 договору сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт. Відповідно до п. 10.1 договору договір припиняється у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці. Позивачем було надано документ, а саме - копію талона, в якому зазначено, що у позивача пологи відбулися 27.02.2022 року в іншому лікувальному закладі., таким чином договір між позивачкою та відповідачем припинився 27.02.2022 року. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року, дію якого продовжено і по сьогодення. Торгово-Промисловою палатою України 28.02.2022 року листом № 2024/02.0-7.1 агресію російської федерації проти України віднесено до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та підтверджено, що такі обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Апелянт наголошує, що введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року і його продовження по сьогодення, у зв`язку із агресію російської федерації проти України стало обставиною непереборної сили та таким, що унеможливило виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором, оскільки, будівля пологового будинку (адреса: АДРЕСА_1 ) зазнала обстрілів та значних пошкоджень у результаті проведення активних бойових дій. З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» вимушено призупинило роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01.09.2022 року включно. З початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим, десятки людей отримали притулок у пологовому будинку у якості укриття від ворожих снарядів, зокрема через що і була неодноразово обстріляна будівля Пологового будинку, яка зазнала значних пошкоджень, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності, відтак з огляду на положення ст. 617 ЦК України та наявності у ТОВ «Лелека» форс-мажорних обставин, не можуть застосовуватись.

Таким чином ТОВ «Лелека» не вбачає підстав для задоволення вимог позивача саме з огляду на передчасність її звернення до суду в зв`язку з відсутністю порушеного у позивача права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Стосовно витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що її розмір є неспівмірним з обставинами, тому, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, такі витрати могли бути стягнуті у розмірі 3000, 00 грн.

18 грудня 2023 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 27.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений договір № 1249Р/12/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт».

Відповідно до п.2.1 договору передбачено, що медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів, прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором.

Відповідно до п. 8.1 договору вартість послуг становить 68 225,00 грн., яка відповідно до п. 8.4 сплачена пацієнтом в якості Авансового платежу за попереднім договором № 274П/10//2021 від 30.10.2021 року.

Пунктом 8.8 договору закріплено, що факт надання медичним закладом медичної допомоги/медичних послуг та факт отримання їх пацієнтом підтверджується відповідною медичною документацією й оформлюється актом приймання-передачі медичних послуг.

Пунктами 9.1, 9.3, 9.4 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Згідно з п. 10.1 договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також, договір припиняється у разі неможливості його виконання, проведення пологів у іншому медичному закладі.

Пунктом 11.2 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Також 27.12.2021 року між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено Договір добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210003456, відповідно до умов якого позивач застрахувалась на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу - 1800,00 грн.; вигодонабувачем визначено страхувальника; строк дії договору - до 27.12.2022 року.

Згідно з рахунком-фактурою № 66506 від 30.10.2021 року вартість послуги «родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності з урахуванням знижки складає 66 425,00 грн., сума страхового платежу «Безпечні пологи розширена» складає 1 800,00 грн., всього 68 225,00 грн.

30.10.2021 року позивач ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання платіжних зобов`язань за договором ведення пологів уклала з АТ «Універсал Банк» кредитний договір за послугою «Покупка частинами», відповідно до якого АТ «Універсал Банк» перерахував на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 68 225,00 грн., що підтверджується довідкою від 18.05.05.2023 року, наданою АТ «Універсал Банк», заявою клієнта № 20.30. від 30.10.2021 року.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 05 березня 2022 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів), ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину у м. Львові.

У зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

В подальшому на сайті ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було розміщено оголошення про припинення роботи через напружену воєнну ситуацію.

14 березня 2022 року ОСОБА_1 надіслала електронний лист на офіційну адресу електронної пошти ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» з вимогою щодо повернення грошових коштів, сплачених за договором №№ 1249Р/12/2022, проте відповідач коштів так і не повернув.

27 березня 2022 року позивач повторно електронною поштою направила запит на повернення коштів та розірвання договору у зв`язку народженням дитини і іншому місці.

04 квітня 2022 року відповідач електронною поштою підтвердив прийняття запиту на розірвання договору та повернення коштів .

08 червня 2022 року відповідач направив позивачу смс повідомлення, в якому зазначив, що питання повернення коштів за невикористані кошти вже на фінальному етапі. Додатково попросив повторно направити скановану копію заяви на електронну пошту.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору щодо надання послуг, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання з повернення коштів внаслідок його припинення. Тому наявність форс-мажорних обставин у відповідача не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Безпосередньо умовами п. 10.1 договору №127Р/02/2022 від 11 лютого 2022 року передбачено право дострокового припинення цього договору з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря медичного закладу, із зазначенням причин розірвання договору. В цьому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

В даному випадку вартість послуг становить 68 225,00 грн., яка відповідно до п. 8.4 сплачена пацієнтом в якості авансового платежу за попереднім договором № 274П/10//2021 від 30.10.2021 року.

Також 30.10.2021 року позивач ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання платіжних зобов`язань за договором ведення пологів, уклала з АТ «Універсал Банк» кредитний договір за послугою «Покупка частинами», відповідно до якого АТ «Універсал Банк» перерахував на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 68 225,00 грн., що підтверджується довідкою від 18.05.05.2023 року, наданою АТ «Універсал Банк», заявою клієнта № 20.30. від 30.10.2021 року.

З огляду на укладення позивачем договору добровільного медичного страхування в день укладання договору про надання медичної допомоги, позивачем окрім вартості медичних послуг було сплачено й страховий платіж у розмірі 1800,00 грн.

Таким чином загальний розмір ненаданих позивачу послуг, який підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції був обрахований наступним чином: вартість договору ведення у розмірі 68 225, 00 грн, яка складається з основної суми договору ведення - вартість зі 7% та 11, 5% знижками складала 66 425, 00 грн, та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», Програма 1- вартість 1 800, 00 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнув з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь саме основну суму договору у розмірі 66 425, 00 грн

Пунктом 10.1 договору №1249/12/2021 про надання медичної допомоги передбачено припинення договору у разі неможливості його виконання, проведення пологів у іншому медичному закладі. У такому випадку зобов`язання є припиненим, а пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Таким чином у відповідача відсутній обов`язок щодо надання медичних послуг у зв`язку з відмовою пацієнта від цих послуг, однак виникло інше зобов`язання щодо повернення грошових коштів, які були сплачені та не спожиті пацієнтом.

Умови договору №1249/12/2021 від 27 грудня 2021 року про повернення грошових коштів виконано не було.

Позивач скористалась правом на односторонню відмову від договору, наслідком чого є виникнення зобов`язання щодо повернення грошових коштів, який обумовлений договором №1249/12/2021 від 27 грудня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договором №1249/12/2021 від 27 грудня 2021 року, який не був виконаний в повному обсязі, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст.625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

За таких обставин, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір яких визначений з урахуванням наданих позивачем розрахунків, які відповідачем не спростовуються.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 коштів, сплачених за договором №1249/12/2021 від 27 грудня 2021року в розмірі 66 425,00 грн, а також інфляційних втрат в розмірі 14294, 92 грн, 3% річних в розмірі 2194, 75 грн.

Відповідачем до справи був наданий лист Торгово-промислової палати України, який підтверджує сам факт існування форс-мажорних обставин, які наразі є загальновідомими в Україні. В той же час жодних доказів того, що внаслідок існування відповідних обставин сторона відповідача була позбавлена можливості здійснити повернення позивачу коштів за договором №1249/12/2021 від 27 грудня 2021 року внаслідок відмови позивача від цього договору, матеріали справи не містять.

Фактично усі доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості виконання зобов`язань щодо надання послуг, однак жодних належних неможливості повернення грошових коштів позивачу, сторона відповідача не представила. Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору, такі кошти підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що договір № 1249/12/2021 від 27 грудня 2021 року припинився 27 лютого 2022 року через проведення пологів позивача в іншому лікувальному закладі, не можуть бути прийняті судом, оскільки згідно з п. 10.1 згаданого договору пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги, в тому числі й у випадку припинення договору через проведення пологів у іншому медичному закладі. Таким чином ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не довело наявності підстав для утримання ним коштів, сплачених ОСОБА_1 за надання їй медичних послуг, які фактично надані не були.

Що стосується додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн, колегія суддів зазначає наступне:

Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дослідив договір про надання правничої допомоги № 1/САІ/О, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «СЕТЕС» по справі. Також судом було взято до уваги рахунок № INV - 000078 від 06.10.2023 та акт від 05.10.2023 № 1 прийому передачі наданих послуг у справі № 756/6413/23, відповідно до яких вартість наданих послуг з правничої допомоги склала 23 000,00 грн та включала в себе: підготовку та подачу позову до суду - 10000 грн; підготовку та подачу відповіді на відзив - 8000 грн; участь адвоката у судових засіданнях - 5000 грн.

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, суд зазначив, що справедливим і співмірним з обставинами справи є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10000,00 грн.

Основним доводом апеляційної скарги відповідача з даного приводу є те, що розмір правової допомоги є неспівмірним зі складністю справи. При цьому, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, апелянта стверджує, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції має бути ще зменшеним, а саме до 3000, 00 грн. В той же час, окрім загальних посилань, на підтвердження таких своїх доводів апелянт не навів належних аргументів та не надав відповідних доказів наявності підстав для ще більшого зменшення витрат на правничу допомогу, ніж це вже зробив суд першої інстанції. За таких умов колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та додаткового рішення по справі, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В ході розгляду справи на адресу апеляційного суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу та долучення доказів до матеріалів справи, що їх підтверджують, відповідно до якої позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000, 00 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що між позивачем та АО «СЕТЕС» укладено договір №2/САІ/О-фо09 від 14.12.2023 року надання правничої допомоги. Відповідно до п.1.1. договору об`єднання на мовах, визначених в договорі в обсягах та кількості узгоджених сторонами в рахунках на оплату зобов`язується надати клієнту правничу допомогу щодо представництва та захисту інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, а клієнт зобов`язується оплатити їх. Згідно з п.4.1. та 4.3. договору вартість послуг складається з розрахунку фактичної кількості часу витраченого адвокатом об`єднання та їх погодинних ставок. Загальна вартість договору складає сукупність вартості всіх наданих послуг відповідно до рахунків на оплату, актів та звітів. Погодинна ставка адвоката за надання юридичних послуг складає 2000,00 грн за одну годину, ставка організаційно-технічних послуг складає 1000,00 грн за одну годину. Відповідно до акту наданих послуг №000027/01/2024 від 17.01.2024 року адвокатом об`єднання Смоляк О.А. підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу (4год), що становить 8 000,00 грн. Відповідно до рахунку №І000024/12/2023 від 15.12.2023 року позивачем було сплачено 8000,00 грн.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» направив на адресу суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та АО «СЕТЕС» укладено договір №2/САІ/О-фо09 від 14.12.2023 року про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1. договору об`єднання на мовах, визначених в договорі в обсягах та кількості узгоджених сторонами в рахунках на оплату зобов`язується надати клієнту правничу допомогу щодо представництва та захисту інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, а клієнт зобов`язується оплатити їх.

Згідно з п.4.1. та 4.3. договору вартість послуг складається з розрахунку фактичної кількості часу витраченого адвокатом Об`єднання та їх погодинних ставок. Загальна вартість договору складає сукупність вартості всіх наданих послуг відповідно до рахунків на оплату, актів та звітів. Погодинна ставка адвоката за надання юридичних послуг складає 2000,00 грн за одну годину, ставка організаційно-технічних послуг складає 1000,00 грн за одну годину.

Згідно акту наданих послуг №000027/01/2024 від 17.01.2024 року адвокатом підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу, на що було витрачено 4 год, вартість такої послуги складає 8000,00 грн.

Відповідно до рахунку №І000024/12/2023 від 15.12.2023 року позивачем було сплачено на користь АО «СЕТЕС» 8000,00 грн.

Зважаючи на вказане, позивачем на підтвердження заявлених та належним чином анонсованих у першій заяві по суті справи витрат на правничу допомогу були надані відповідні документи, які колегія суддів бере до уваги.

Основним доводом клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу відповідача є твердження про неспівмірність заявлених витрат складності справи та необхідність врахування фінансового стану відповідачі. В той же час, як і в суді першої інстанції з даного приводу відповідач обмежився лише декларативними твердженнями, не підтвердженими належними аргументами щодо того, що вказана категорія справ не потребує заявлених витрат, а також належними доказами стосовного свого матеріального стану. За таких умов у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття вказаної позиції апелянта.

Таким чином колегія суддів констатує наявність правових підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції саме у заявленому та документально підтвердженому розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (адреса: 04075, м Київ, вул. Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 ( вісім тисяч ) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько