РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 273/2621/21

провадження у справі № 2/0285/1390/23

15 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сусловець М.Г. за участі секретаря судового засідання Величко К.Б. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибув,

предствник позивача ОСОБА_1

представник відповідача: не прибув,

представник третьої особи не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи: ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» про скасування арешту майна відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»

В С Т А Н О В И В:

29.12.2021 ОСОБА_2 звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області суду з позовом, у якому просить:

- скасувати постанови державного виконавця від 22.12.2014 (ЄДРВП 43005574) та від 14.05.2012 (ЄДРВП 32481773) про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, мотивуючи тим, що вказані виконавчі провадження завершені, про що винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, однак арешту майна органом виконавчого провадження знятий не був.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що в Новоград-Волиському міськрайонному ВДВС перебувало на виконанні виконавче провадження № 32481773 з виконання виконавчого листа № 2-302 виданого 19.03.2012 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Перший Інвестиційний Банк" заборгованість за кредитом, яка станом на 23.11.2011 р. становить 19139 доларів США 33 центи, що за курсом НБУ станом на 23.11.2011 р, становить 152917,51 грн. та пеню 10838,53 грн. 08.05.2012 виконавче провадження було відкрите. В рамках даного виконавчого провадження 14.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідні обтяження внесені до Державних реєстрів.

26.06.2013 р. виконавцем винесемо постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу за п.7 ч.І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Крім того, посилаючись на ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції чинній на час розгляду заяви, статті 3, 45 ЦПК України, представник відповідача вказує, що ВДВС є органом примусового виконання рішень суду. В такому разі не може виступати як відповідач у справі, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 01.02.2022 відкрито провадження у справі.

25.10.2023 року відповідно до розпорядження в.о. голови Баранівського районного суду Житомирської області справу передано на розгляд до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

30.10.2023 року вказана справа надійшла до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвалою суду від 31.10.2023 відкрите спрощене провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник відповідача надав відзив в якому позов не визнав та просить справу розглянути у його відсутність.

Представник в третьої особи в судове засідання не прибула, у повідомленні зазначила про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, відзиви суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в Новоград-Волиському міськрайонному ВДВС перебувало на виконанні виконавче провадження № 32481773 з виконання виконавчого листа № 2-302 виданого 19.03.2012 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Перший Інвестиційний Банк" заборгованість за кредитом, яка станом на 23.11.2011 р.становить 19139 доларів США 33 центи, що за курсом НБУ станом на 23.11.2011 р, становить 152917,51 грн. та пеню 10838,53 грн. 08.05.2012 виконавче провадження було відкрите. В рамках даного виконавчого провадження 14.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідні обтяження внесені до Державних реєстрів.

Відповідно до запису про обтяження № 8179680, зареєстрованого 22.12.2014р. на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 43005574, виданий 22.12.2014 ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирська обл.

Відповідно до запису про обтяження № 12491928, зареєстрованого 14.05.2014р. на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 32481773, виданий 14.05.2012р. ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області.

Згідно листа Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС від 02.04.2021р. № 19.25/2021/18557 на запит адвоката Кудіної М.Г. в інтересах ОСОБА_2 від 29.03.2021р. виконавчі провадження № 43005574 І № 32481773, в рамках яких були накладені арешти на майно боржника ОСОБА_2 закриті.

Виконавче провадження № 43005574 завершено, про що 22.12.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення ВП на підставі л.10 ст, 49 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 2016р.), де було встановлено, що боржник проживає в АДРЕСА_1 , тому виконавчий лист було передано до Коростенського ВДВС дня подальшого виконання за належністю.

Виконавче провадження № 32481773 було завершено, про що 26.06.2013р. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція до 2016р.), де встановлено, що майно боржника, розшук якого здійснювався, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Норми права, застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Представник позивача не довела доказами, що права позивача як власника майна порушуються Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Крім того, пунктом 10 частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, направляючи виконавчий лист за належністю державний виконавець не був наділений повноваженнями скасування арешту майна.

Судом також не встановлено, що накладаючи арешт на майно ОСОБА_2 у рамках виконавчого провадження, державний виконавець не дотримався вимог закону.

Частиною другою статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на дату відкриття виконавчого провадження визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Станом на 07.03.2024р. у відділі ДВС відсутні будь-які відомості про те, що боржником сплачена заборгованість за виконавчим листом № 2-302/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Перший Інвестиційний Банк" заборгованість за кредитом, яка станом на 23.11.2011 р. становить 19139 доларів США 33 центи, та за курсом НБУ станом на 23.11.2011 р. становить 152917.31 грн., а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Крім того в судовому засіданні представник позивача не надав жодного доказу на підтвердження відсутності заборгованості перед стягувачем.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Щодо позовних вимог, в частині зняття арешту із нерухомого майна, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання скасування арешту майна, має бути дотримано законної процедури.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» урегульовано питання скасування арешту майна.

Зазначеною нормою визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI).

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Отже, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, - стягувача у виконавчому провадженні.

Таким чином, зважаючи, що арешт накладено у рамках виконавчого провадження в ході виконання рішення суду в інтересах ПАТ "Перший Інвестиційний Банк", відповідачем у даній справі має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувач за виконавчим провадженням, а не державний виконавець, який є ні боржником у справі, ні особою, в інтересах якої накладено арешт, а отже, є неналежним відповідачем у цій справі.

Суд зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача та суд не наділений правом самостійно проводити заміну відповідача на належного та залучати співвідповідача.

Суд, виключно за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Разом із тим, представник позивача з клопотанням до суду про заміну відповідача не зверталась.

Тому, беручи до уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження порушення його майнових прав накладенням арешту на майно, не встановлено порушень державним виконавцем прав позивача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд роз`яснює, що відмова в позові не перешкоджає ОСОБА_2 пред`явити позов про зняття арешту з майна до належного відповідача - стягувача за виконавчим провадженням, у рамках якого такий арешт накладався.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивачку.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), треті особи: ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» про скасування арешту майна відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Повне рішенням суду складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий М.Г. Сусловець