Справа № 212/6011/23
Провадження №2/201/2038/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя - Федоріщев С.С.,

за участю секретаря судового засідання - Максимової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Повалій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», треті особи: Південно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_3 про скасування медичного висновку про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 позивач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом. У своїй позовній заяві вказують на те, що повідомлення за формою П-3 та висновок ЛЕК не відповідають дійсним обставинам встановлення професійного захворювання, розслідування випадку професійного захворювання в цілому проведено з істотними порушенням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 17.04.2019 № 337, а тому підлягають скасуванню як такі, що дають підстави для встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності у відсотках і як наслідок пред`явлення до роботодавця майнової вимоги працівника.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року провадження у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Державної установи «Український науково - дослідний інститут промислової медицини», треті особи: Південно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_3 , про скасування медичного висновку про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) закрито.

Роз`яснено позивачу його право звернутися з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року зазначену ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Скасовуючи зазначену ухвалу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, хоча й виникли з підстав скасування прийнятого Державною установою «Український науково - дослідний інститут промислової медицини». Висновок суду першої інстанції про підсудність даної справи адміністративному суду є помилковим та не відповідає положенням як статті 19 ЦПК України, так і статті 19 КАС України з огляду на зміст правовідносин.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2024 року замінено неналежного відповідача Державну установу «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» на належного відповідача Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», справу передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщева С.С. від 14 березня 2024 року дану справу прийнято до свого провадження на підставі протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 12 березня 2024 року, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 17 квітня 2024 року.

У підготовчому судовому засіданні по справі, на виконання вимог п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України щодо остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, судом поставлено на обговорення сторін питання про наявність підстав для продовження розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства з огляду на суб`єктний склад сторін по справі, оскільки позивач та відповідач є юридичними особами, та характер спірних правовідносин.

При обговоренні цього питання, учасники судового засідання висловили думку про наявність підстав для розгляду даної справи саме у порядку цивільного судочинства, однак суд з таким правовим підходом погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Так, відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 ЦПК України унормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 березня 2021 року у справі №367/4695/20 дійшла наступного правового висновку:

«Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участю або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин».

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

В даному випадку, як позивач- Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», так і відповідач - Комунальне підприємство «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», є юридичними особами.

Водночас, як випливає з клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, предметом спору у даній справі, є правильність встановлення остаточного діагнозу третій особі ОСОБА_3 належним відповідачем - Комунальним підприємством «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.147), тобто позивач оскаржує акт (рішення), прийняте цим відповідачем на виконання своєї статутної діяльності, як суб`єкта господарювання, що породжує правові наслідки для іншого суб`єкта господарювання, яким є позивач, адже наслідком його реалізації є обов`язок позивача провести відповідні виплати зазначеній третій особі.

Згідно ж із пунктом 10 частини першої ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З наведеного випливає, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства та не підсудний суду загальної юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 200, 255, 258-260 ЦПК України, ст.ст.4, 20 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради», треті особи: Південно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_3 про скасування медичного висновку про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя С.С. Федоріщев