Справа № 749/293/24
Номер провадження 2/749/109/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

з участю секретаря Михалевич М.В.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №749/293/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення дитиною 3-річного віку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти:

-на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини;

-на її утримання до досягненням сином ОСОБА_5 3-річного віку, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до 02.09.2025.

Позов мотивовано тим, що сторони перебувають в шлюбі з 08.08.2020 року. Під час спільного проживання у позивачки та відповідача народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка вказує, що між нею та відповідачем було досягнуто усну домовленість щодо способу утримання як дітей, так і її. Натомість відповідач вказаної домовленості не дотримується, посилаючись на те, що позивачка має кожного разу просити у нього обґрунтовану суму коштів. Позивачка вважає, що проживання дітей з одним із батьків не звільняє від обов`язку виховувати дітей та матеріально їх забезпечувати. З урахуванням наведеного позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, у якому виходячи з критеріїв розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Крім того, відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, визначені Главою 9 Сімейного кодексу України. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та просила задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей та заперечував проти розміру аліментів, які просить стягнути позивачка на своєї тримання до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку та просив зменшити його до 1/8 частки з усіх видів його доходу.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 29.12.2023, серії НОМЕР_2 від 02.06.2021 та серії НОМЕР_3 , відповідно, які проживають з позивачкою, що підтверджується Витягом №03-18/648 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.01.2024.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З аналізу положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів на трьох і більше дітей становить половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У зв`язку з наведеним та враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, діти сторін проживають разом із позивачкою, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2020 року, який зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 913, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 08.08.2020 року.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки - матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить останній незалежно від цієї обставини.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із зазначених норм матеріального права згідно яких як діти, так і матері дітей мають рівні права щодо їх матеріального забезпечення батьками незалежно від факту перебування матері у шлюбі з батьком, а отже, позивачка має право на стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню, враховуючи обставини передбачені ст.182 СК України, та виходячи з принципу справедливості та розумності, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 3-річного віку, а саме до 02.09.2025.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 84, 133, 141, 263-265, 274-279, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини до досягнення дитиною 3-річного віку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 28.02.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 28.02.2024 року і до досягнення сином ОСОБА_5 3-річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя М.С. Чигвінцев