Справа № 732/1586/23
Провадження 2/732/26/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді - Лиманської М.В., у присутності секретаря - Дударенко Ю.П.,

за участі позивачки - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Новоселецької О.А., відовідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх представника - адвоката Поліщук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городня цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання спадкового майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні,-

У С Т А Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_4 , яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії АІ №1478923 від 17.10.2023 в інтересах позивачки, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить встановити факт проживання позивачки з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, у період з жовтня 2013 року і до дня смерті останнього. Також представник позивачки просить визнати спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль марки OPEL ZAFIRA (2007 року випуску), чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та визнати за позивачкою право власності на частину вказаного автомобіля, як спільного сумісного майна, набутого за час проживання позивачки з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, представник позивачки просить стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким позивачка проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, починаючи з жовтня 2013 року. У вказаний період вони не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, спільно проживати однією сім`єю та вели спільне господарство. Під час спільного проживання у жовтні 2021 вони придбали автомобіль марки «OPEL» модель «ZAFIRA», 2007 року випуску, який зареєстрували за ОСОБА_5 Автомобіль, на переконання позивачки, є їх спільною сумісною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку як спадкоємець за законом першої черги прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_2 . Оскільки позивачка вважає спірний автомобіль спільно набутим зі спадкодавцем майном, вона просить встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнати на нею право власності на частину спадкового автомобіля, як спільно набутого зі спадкодавцем майна.

Ухвалою від 09.11.2023 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.12.2023 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Одночасно у справі залучено другим відповідачем спадкоємця за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 - сина останнього ОСОБА_3 .

Від сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником відповідачки, у якому остання просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої заперечення відповідачка обґрунтовувала тим, що її батько ОСОБА_5 дійсно у період з 2015 року до моменту його смерті спілкувався з позивачкою та мав з нею інтимні відносини, однак вони не перебували у фактичних шлюбних відносинах, не мали спільного бюджету, не вели спільного господарства і таке інше, а автомобіль придбано за власні кошти батька, який працював на двох роботах, а також отримував пенсію.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі, обґрунтовуючи позицію аналогічно викладеному у позові, позовні вимоги просили задовольнити. Позивачка, будучи допитаною під присягою свідка, підтвердила обставини і факти, викладені в позовній заяві, наполягала на тому, що проживала з ОСОБА_5 в будинку останнього однією сім`єю більше 5 років до дня смерті ОСОБА_5 . У період спільного проживання вони вели спільне господарство - разом купували продукти харчування, обробляли присадибну ділянку, город, належний спадкодавцю, разом відпочивали, мали спільний бюджет, придбали спірний автомобіль. Також позивачка пояснила, що після смерті ОСОБА_5 вона вивозила з будинку останнього свої речі, це вона робила у присутності відповідачів та їхньої матері. (колишньої дружини ОСОБА_5 ) Остання дозволила їй забрати свої речі з будинку та навіть пропонувала допомогу у переїзді, однак з часом відповідачі стали заперечувати факт її спільного проживання з їхнім батьком, що змусило її звернутися до суду з цим позовом.

Відповідачі та представник відповідачки у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, обґрунтовуючи позицію аналогічно викладеному у відзиві на позовну заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні наполягала на тому, що після розлучення батьків та переїзду батька до його спадкового будинку, той увесь час проживав сам, сам робив у будинку капітальний ремонт. Вона часто відвідувала батька, мала з ним добрі відносини. У 2016 році батько познайомив її з позивачкою, повідомив, що вони зустрічаються. Позивачка відвідувала батька в його будинку, інколи залишалася в нього ночувати, але постійним місцем позивачки був будинок матері останньої по АДРЕСА_4 . В будинку батька вона бачила позивачку декілька разів, відносин з останньою не підтримувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні надав аналогічні пояснення, крім того додав, що після розлучення батько жив сам. У 2013 році батько познайомив його з ОСОБА_1 . Від батька він знав, що вони з позивачкою зустрічаються. Разом вони не проживали. З батьком він підтримував добрі відносини, однак часто бачитися не мав змоги, оскільки спочатку він тривалий час навчався у вищому навчальному закладі за межами міста Городня, а у період 2019-2020 років він перебував за кордоном. Восени 2022 року він певний час проживав у батька. Позивачку у цей період в будинку батька він бачив, але ночувати вона залишалася не кожного дня. Також у той період в будинку батька він бачив і сина позивачки та звернув увагу на те, що у батька з сином позивачки були напружені відносини, ОСОБА_6 за спільним столом не харчувався, йому готували їсти окремо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_5 , рідних братів та сестер ОСОБА_5 не мав, батьки його померли, тому він постійно підтримував родинні відносини з двоюрідними сестрами та зокрема з нею. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 , її двоюрідний брат ОСОБА_5 оселився в будинку його померлих батьків, де спочатку жив сам. На той час вона проживала в м.Бахмут, щороку приїздила до родичів до Городянського району Чернігівської області, з 2022 року переїхала на проживання до Чернігівської області, де проживає і зараз. Коли вона жила в Бахмуті , ОСОБА_5 часто телефонував їй, усе розповідав про своє життя, тому повідомив їй в телефонному режимі, що зустрічається з жінкою, значно молодшою за нього, яка має сина. Свідок стверджувала, що принаймні 4-5 років до моменту своєї смерті ОСОБА_5 проживав разом з позивачкою у своєму будинку АДРЕСА_5 . Протягом цього періоду вони разом вели спільне господарство, обробляли город, робили консервацію з вирощеного врожаю. Вона неодноразово відвідувала їх в будинку ОСОБА_5 , останній хвалився ремонтом, консервацією, при цьому ОСОБА_1 знаходилася в будинку, було зрозуміло, що вона там живе. Коли раз на рік до Городні приїздили їхні з ОСОБА_5 двоюрідні сестри, які проживають за межами Городні, вони зустрічалися у кафе, при цьому ОСОБА_5 був разом з ОСОБА_1 , яку представляв усім як свою дружину. У 2022 році, після переїзду в Чернігівську область, вона часто відвідувала ОСОБА_5 , де постійно бачила ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 . Останні рік-два ОСОБА_10 повідомляв, що вони перестали тримати город, на якому окремо вирощували картоплю, оскільки його важко було обробляти. Картоплю вони стали купувати, повідомляв, що він закуповує на зиму 10 мішків картоплі, яких, за його словами, на сім`ю з трьох осіб вистачало. Коли вони з ОСОБА_5 відвідували магазин, то останній розповідав, які саме продукти вони купують з ОСОБА_1 та де саме. Коли свідок придбала собі ноутбук, то приходила до ОСОБА_10 , щоб зробити налаштування. У цей момент вдома були ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_5 вдома показував їй свій комп`ютер, комп`ютер ОСОБА_11 , який теж був у будинку ОСОБА_5 . Дивлячись на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 можна було зробити висновок, що між ними панує злагода та взаємна повага.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює з позивачкою в одній школі, показала, що приблизно 7 років тому в колективі вчителів школи стало відомо, що позивачка має відносини з ОСОБА_5 , який теж працював вчителем. Особисто для неї було очевидно, що позивачка і ОСОБА_5 проживають спільно. Так, вона неодноразово бачила, що позивачка разом з ОСОБА_5 спільно ходили пішки або їздили на автомобілі купувати продукти та інші речі до магазинів та місцевого ринку. ОСОБА_5 забирав позивачку з корпоративів, а інколи позивачка після корпоративів поверталася зі свідком на таксі, при цьому позивачка їхала ночувати на вулицю ОСОБА_13 , де проживав ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який є сусідом померлого ОСОБА_5 , показав, що 7 років він проживає по АДРЕСА_5 . З ОСОБА_5 за життя останнього він підтримував добрі сусідські відносини. Протягом усього вказаного періоду в будинку ОСОБА_5 проживала позивачка. Остання постійно допомагала ОСОБА_5 у веденні домашнього господарства, вирощуванні овочів, консервації. До них часто навідувалася двоюрідна сестра ОСОБА_10 , яка спочатку проживала в м.Бахмут, а після початку активних бойових дій на сході України, переїхала в село Хотуничі. Позивачка з ОСОБА_5 часто, особливо в осінній період навідувалися до нього додому, по-сусідськи пригощали його врожаєм. Після придбання автомобіля «OPEL» він постійно бачив, як ОСОБА_5 проїздив по вулиці у вказаному автомобілі разом з позивачкою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який є безпосереднім сусідом будинку, де за життя проживав ОСОБА_5 , показав, що був знайомий з ОСОБА_5 більше 10 років, останній після свого розлучення переїхав проживати в будинок своїх батьків по АДРЕСА_5 . Балкон квартири, в якій проживає свідок, виходить на город указаного будинку, в якому проживав ОСОБА_5 . Після розлучення з дружиною ОСОБА_5 певний час проживав сам, а приблизно 10 років тому разом з ОСОБА_5 почала проживати позивачка. Остання, проживаючи в будинку ОСОБА_5 , постійно допомагала останньому по господарству, на городі, разом закривали консервацію. Він спостерігав за цим безпосередньо, оскільки їхні з ОСОБА_5 присадибні ділянки межують і розділені лише сіткою-рабицею. У дворі будинку і на городі він постійно бачив ОСОБА_5 як разом з позивачкою, так і саму позивачку, яка займалася домашнім господарством. Вони були звичайною сім`єю. З часом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в будинку останнього почав проживати син позивачки ОСОБА_6 . Коли сину позивачки було 17 років, до нього як до вчителя історії звернувся ОСОБА_5 з проханням позайматися з хлопцем додатково історією. В останні роки проживання в будинку позивачка разом з ОСОБА_10 та сином ОСОБА_6 раз на рік влітку їздили на відпочинок до Залізного порту. В цей час саме він на прохання ОСОБА_5 доглядав за будинком останнього та годував курей. Просити про це своїх дітей ОСОБА_5 не бажав, не зважаючи на те, що останні проживають в м.Городня. Діти ОСОБА_5 - відповідачі по справі - відвідували батька не дуже часто.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він є учителем фізики, з ОСОБА_5 багато років разом працював в одній школі, мав дружні стосунки, допомагав ОСОБА_10 робити ремонт в будинку. Після розлучення з дружиною ОСОБА_5 переїхав у спадковий будинок своїх батьків, якийсь час проживав сам та не мав жінки. Приблизно у 2013 році ОСОБА_5 познайомився з позивачкою. Остання спочатку стала періодично навідуватися до ОСОБА_5 , однак з часом стала проживати в будинку ОСОБА_5 як дружина останнього. Приблизно за 5 років до смерті ОСОБА_5 в будинку останнього також почав проживати син ОСОБА_17 . Спочатку для хлопця в будинку не було кімнати, однак після ремонту маленької кімнатки, до неї заселили ОСОБА_6 . Він особисто приходив в будинок ОСОБА_10 та займався там з хлопцем фізикою. Свідок стверджував, що більше 5 років до дня смерті ОСОБА_5 позивачка проживала в будинку останнього постійно, вони складали одну сім`ю, займалися спільним господарством, присадибною ділянкою, окремим городом, який мав ОСОБА_10 , робили консервацією вирощеного урожаю. Вони також постійно разом відпочивали, як на річці, так і виїздили спільно на море, спільно проводили вільний час, ходили по магазинах купувати продукти. ОСОБА_5 мав задовільний стан здоров`я. Він сильно занедужав за кілька днів до смерті, звернувся до лікарні, за кілька днів перебування на стаціонарі помер в лікарні. Позивачка в цей момент піклувалася про ОСОБА_5 . Саме їй повідомили з лікарні, коли ОСОБА_10 помер. Отримавши таку звістку, вона зателефонувала йому як найближчому другу ОСОБА_10 , вони разом їздили в морг, до якого відвозили одяг.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , повідомила, що вона як дружина ОСОБА_16 спілкувалася з ОСОБА_5 , мала з останнім добрі стосунки. Надала показання про те, що приблизно з 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_5 , який був на той час розлучений, став спілкуватися, а з часом - проживати з позивачкою. Коли вони познайомилися з позивачкою, то з`ясувалося, що вона має сина ОСОБА_6 . Всі разом вони неодноразово їздили відпочивати на природу. Часто вони з чоловіком заїжджали до ОСОБА_5 додому. Там бачили позивачку, яка була у звичайному домашньому одязі, робила хатні справи. Вони разом з ОСОБА_10 обробляли присадибну ділянку та город останнього, разом копали картоплю, робили консервацію. ОСОБА_5 дуже цінив позивачку та вважав її та її сина своєю сім`єю, опікувався ними. Її чоловік розповідав, що коли ОСОБА_6 переїхав в будинок ОСОБА_5 , останній постійно забирав ОСОБА_6 зі школи, казав, що дитину треба погодувати.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 які є сусідами померлого ОСОБА_5 , показали, що близько 4 років до смерті ОСОБА_5 в будинку останнього вони час від часу почали бачити позивачку. Остання інколи бувала на присадибній ділянці, полола грядки, також перебувала у дворі. Свідки наполягали на тому, що проживання ОСОБА_1 в будинку ОСОБА_5 не було постійним, мало тимчасовий характер. Здебільшого ОСОБА_1 з`являлася в будинку ОСОБА_5 у вечірній час, після чого їхала до себе додому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що був другом ОСОБА_5 , часто відвідував будинок останнього. Приблизно за 7 років до смерті ОСОБА_5 познайомив його з позивачкою, як своєю жінкою. Свідок стверджував, що відносини ОСОБА_5 з позивачкою не були сімейними, мали характер інтимних та для спільного проведення часу. Водночас ОСОБА_5 повідомляв, що разом з позивачкою копав картоплю. Позивачка в будинку ОСОБА_5 постійно не проживала, відвідувала ОСОБА_10 , залишалася ночувати, однак її постійним місцем проживання був будинок її матері по АДРЕСА_4 .

Допитані в судовому засіданні свідки з боку відповідачів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 показали, що особисто з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вони не були знайомі. Про те, чи дійсно вони проживали або не проживали разом, свідкам достовірно не відомо. На прохання позивачки указані свідки надавали довідки про її проживання в будинку ОСОБА_5 .. Довідки виписувалися зі слів позивачки.

Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивачка, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у процесуальних заявах по суті справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_25 з 31.07.2003 по 19.04.2013, що підтверджується рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 03.04.2013 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 19.04.2013.

Від шлюбу з ОСОБА_25 позивачка має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (т.1,а.с.13,21)

Дослідженням свідоцтва про розірвання шлюбу ЕЛ№ НОМЕР_2 встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано 27.10.2009 року. (т.1 а.с.14)

З медичної декларації ОСОБА_5 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 26.06.2018 встановлено, що довіреною особою пацієнта ОСОБА_5 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , для повідомлення в разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначено ОСОБА_1 . (т.1 а.с.18)

Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 за ОСОБА_5 28.10.2021 було зареєстровано право власності на автомобіль марки «OPEL» модель«ZAFIRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дослідженням свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 21.08.2023 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Городня.

За даними спадкової справи до майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 його місцем проживання був будинок АДРЕСА_5 . Діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину батька як спадкоємці за законом першої черги. (т.1 а.с.135-149)

Зазначені вище встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечуються.

З медичної декларації ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 27.06.2018 встановлено, що місце реєстрації проживання пацієнта зазначене: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання пацієнта зазначене за адресою: АДРЕСА_5 . (т.1 а.с.19)

З медичної декларації ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 04.08.2023 встановлено, що адреса фактичного проживання пацієнта зазначена: АДРЕСА_5 .

Дослідженням довідки № 5932, виданої 14.12.2020 Городнянською міською радою, встановлено, що ОСОБА_26 та його матір - ОСОБА_1 проживають в АДРЕСА_5 , але не зареєстровані. Довідка видана за підписами начальника загального відділу ОСОБА_27 , діловода ОСОБА_28 для пред`явлення у військовий комісаріат. (т.1 а.с. 17)

З вітальних листівок за 2020-2023 роки вбачається, що ОСОБА_5 вітав позивачку з її днями народження, висловлюючи любов та ніжність. (т.1 а.с.30-32)

З досліджених світлин, наданих стороною позивача, вбачається, що на них зображені позивачка, її син ОСОБА_26 , ОСОБА_5 , родичі останнього. Як пояснила позивачка, фото на а.с. 28,29 т.1 зроблені під час випускного вечора її сина ОСОБА_6 , а також під час зустрічей родичів ОСОБА_5 , фото на а.с.27 т.1 зроблені під час відпочинків сім`ї на морському курорті Залізний порт.

Письмовими доказами справи підтверджується, що у період з 2012 року і по момент судового розгляду справи позивачка працювала в закладах освіти в м.Городня, отримувала заробітну плату. (а.с.24-26)

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю.

Положеннями ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати сукупність всі ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Крім цього, пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Надаючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, судом відзначається, що дані, які містяться у медичних деклараціях сина позивачки ОСОБА_26 за 2018,2023 роки, довідці Городянської міської ради №5932 від 14.12.2020 у частині місця проживання ОСОБА_26 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 повністю узгоджуються з показами наданими, свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 . Показання свідків сторони позивача не спростовується показаннями свідків сторони відповідача. Так, свідки сторони відповідача ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 хоч і проживали поряд з ОСОБА_5 , однак не були вхожі в його сім`ю. Свідок ОСОБА_22 не заперечував того факту, що знав позивачку як жінку ОСОБА_5 більше 7 років до дня смерті останнього, однак вважав, що відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 носять не сімейний, а виключно інтимний характер. При цьому свідок не заперечував того факту, що йому було відомо, що позивачка разом з ОСОБА_5 обробляли город, робили спільно закупівлю продуктів харчування. Свідок неодноразово бачив позивачку вдома у ОСОБА_5 .

При цьому, встановлення судом спільного ведення ОСОБА_5 та ОСОБА_1 господарства у зазначений вище період підтверджується показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , зокрема, щодо оброблення присадибної ділянки, городу, заготівлі консервації, і частково показами свідка ОСОБА_19 у частині обробляння позивачкою присадибної ділянки біля будинку ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_22 у частині обробляння позивачкою городу, належного ОСОБА_2 .

На наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стосунків, притаманних шлюбним відносинам, окрім спільного проживання свідчить також піклування один про одного, що проявлялося у спільному придбанні товарів для спільного вжитку (продуктів), спільному відвідуванні магазинів, спільній участі у святкових заходах (зустрічах з родичами ОСОБА_5 під час їхніх візитів в м.Городню), те, що ОСОБА_5 забирав з місця проведення корпоративів ОСОБА_1 та забирав її сина зі школи додому. Зазначене знайшло своє підтвердження в узгоджених показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 і частково показаннях свідка ОСОБА_14 у частині того, що він постійно бачив, як ОСОБА_5 і ОСОБА_1 їхали по АДРЕСА_5 на автомобілі разом.

Вказані встановлені судом обставини належними та достатніми доказами стороною відповідача не спростовано.

Так, надаючи оцінку показанням свідків зі сторони відповідача ОСОБА_19 та ОСОБА_22 судом відзначається, що останніми частково підтверджено наведені вище обставини, а тому їх показання у цій частині сприймаються судом як достовірні, оскільки не суперечать іншим доказам у справі. Щодо оцінки показань зазначених свідків у світлі заперечення відповідачами твердження позивачки про проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , то судом відзначається, що їх показання за своїм змістом не спростовують факту того, що на протязі тривалого часу вони бачили позивачку в будинку ОСОБА_5 .

Підсумовуючи, суд констатує існування, принаймні у період з червня 2018 по серпень 2023, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 сімейних відносин, які утворились на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, перебуваючи у яких останні спільно вели домашнє господарство, мали спільний (повністю або частково) сімейний бюджет, який витрачали спільно в інтересах сім`ї та піклувались один про одного, а отже факт їх спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без шлюбу у період з червня 2018 року по 21.08.2023 визнається судом доведеним.

Щодо права власності позивачки на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже тлумачення зазначеної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя або жінки та чоловіка, що проживають однією сім`єю, на майно, яке набуто ними у період шлюбу чи спільного проживання.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість, однак, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування або його межі може встановити суд.

При цьому, окремо слід відзначити, що транспортний засіб є неподільною річчю, що виключає можливість його реального поділу між сторонами або визначення часток, якими сторони можуть користуватися окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно (ідеальна частка).

З огляду на зазначене, судом відзначається, що транспортний засіб - автомобіль марки «OPEL» модель «ZAFIRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний 28.10.2021, тобто у період спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією сім`єю, а отже є об`єктом спільної сумісної власності указаних осіб, і їх частки у цьому майні вважаються рівними.

Враховуючи наведене, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позивачкою позову, суд констатує встановлення факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з червня 2018 по 21.08.2023 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, придбання у цей період автомобіля марки марки «OPEL» модель «ZAFIRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю останніх, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та визнання права власності на частину майна, яке є спільною сумісною власністю є обґрунтованими в частині періоду спільного проживання з червня 2018 по 21.08.2023 та доведеними, а тому заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 СК України, ст. 10, 12, 81-89, 141, 264, 265, 273, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання спадкового майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2018 року і до дня смерті останнього.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки OPEL ZAFIRA (2007 року випуску), чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля марки OPEL ZAFIRA (2007 року випуску), чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як спільного сумісного майна, набутого за час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення .

Повний текст рішення складений 17.04.2024.

Суддя Лиманська М.В.