Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
секретар судового засідання - Алекса М. Є.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ;
представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ;
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ;
треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області;
представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації - Годун Лариса Миколаївна;
представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - Третяк Оксана Олександрівна,
представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області - Сусловець Катерина Ігорівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28) касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Матвієнко Ю. О., Шебуєвої В. А.,
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини.
Позовна заява обґрунтована тим, що з 16 серпня 2008 року по 14 серпня 2015 року він та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказував, що з липня 2019 року син проживає разом із ним та знаходиться на його повному утриманні, ОСОБА_3 не несе будь-яких матеріальних витрат на дитину. Він має постійне джерело доходу та здатен утримувати дитину, забезпечувати їй якнайкращі умови життя та розвитку.
Вважав, що у разі проживання з відповідачкою дитині надаватиметься інформація, що руйнівно вплине на прив`язаність та позитивний психоемоційний зв`язок з ним, як батьком.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання сина з ним; заборонити ОСОБА_3 та/або будь-яким іншим особам змінювати місце проживання дитини з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю ОСОБА_3 та/або будь-якою іншою особою; зобов`язати ОСОБА_3 та/або будь-яких інших осіб, у разі зміни місця проживання сина, повернути дитину батькові протягом одного календарного дня, а у разі не повернення - відібрати дитину негайно у матері ОСОБА_3 та/або будь-яких інших осіб, у яких вона знаходиться, та повернути дитину батькові.
У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що визначення місця проживання сина з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. Зауважувала, що 06 липня 2019 року ОСОБА_1 викрав їх сина, та незаконно утримує у себе за невідомою адресою, чим чинить їй перешкоди у побаченні та спілкуванні з дитиною, що підтверджується листами та актами перевірок служби у справах дітей. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд визначити місце проживання малолітнього сина з нею.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у складі судді Саадулаєва А. І. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю суд першої інстанції виходив з того, що дитина тривалий час проживає з батьком, між дитиною та матір`ю втрачений сталий емоційний зв`язок, що стало наслідком перешкоджання батьком у побаченні та спілкуванні матері з дитиною, прийнятті її участі у вихованні сина. Суд відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що сама дитина не бажає спілкуватися з матір`ю, зазначивши, що таке ставлення дитини до матері вибудувалося в результаті тривалого впливу ОСОБА_1 на дитину, який негативно ставиться до ОСОБА_3 . При цьому суд не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з батьком, вказавши, що такий висновок суперечить інтересам дитини, ураховуючи вік дитини та відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків до моменту розлучення з дитиною

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Постанова апеляційного суду мотивована з урахуванням першочергових інтересів малолітнього ОСОБА_4 , його віку та емоційної прихильності до батька, з яким він тривалий час проживає та висловив бажання і надалі проживати разом, сталих соціальних зв`язків дитини в родині батька, психологічного стану дитини, її прав на гармонійний розвиток та належне виховання, з огляду на висновки органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком, визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком найкраще забезпечить інтереси дитини. Вказане узгоджується з експертними висновками обстеження дитини, наданими ОСОБА_1 , які ОСОБА_3 не спростовано. ОСОБА_3 не надано доказів, які б вказували на те, що висловлене малолітнім сином бажання проживати разом з батьком не відповідає дійсній волі дитини та є результатом психологічного впливу з боку батька ОСОБА_1 . Суд не встановив обставин, які б виключали можливість визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Водночас апеляційний суд вважав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення заборони ОСОБА_3 та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо зміни місця проживання дитини такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року.

Постановою Верховного Суду 10 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року залишено без змін.

У справі, що переглядалася в касаційному порядку, судами було встановлено, що батьки дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільного сина в позасудовому порядку.

Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 26 січня 2023 року № 1/7, комісія визнала за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 із врахування бажання дитини.

Разом із тим, комісія знехтувавши заяву матері про її тимчасову відсутність на території України та повернення до України 25 січня 2023 року, надала свій висновок, який був затверджений рішенням виконавчого комітету на наступний день - 26 січня 2023 року. Також комісія розглянула лише питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком.

Отже, поза увагою комісії залишились питання дослідження умов для проживання дитини за місцем проживання її матері, можливість спільної фізичної опіки батьків щодо дитини, почергового проживання дитини з кожним із батьків, а також визначення способів і порядку спілкування з тим із батьків, який проживає окремо від дитини.

Відповідно до вимог частини другої статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Частиною п`ятою статті 19 СК України визначено що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань розглядають спори, пов`язані з вихованням неповнолітніх дітей (пункти 73, 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866).

Будучи учасником справи, орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради (за місцем проживання дитини) в процесі розгляду справи у суді першої інстанції не усунув недоліки щодо наданого висновку, а саме не дослідив питання про місце проживання дитини із врахуванням всіх обставин у справі та характеру взаємовідносин, які склалися між батьками дитини.

Відповідно до чинного законодавства, медіація є базовою соціальною послугою, яка може пропонуватись учасникам сімейного конфлікту з метою його вирішення шляхом переговорів з метою пошуку найкращого власного рішення з урахуванням потреб батьків та інтересів дитини (пункт 4 частини першої статті 1, стаття 4 Закону України «Про медіацію», пункт 18 статті 16 Закону України «Про медіацію», пункт 7 частини першої статті 13 Закону України «Про соціальну роботу з дітьми та молоддю»).

Встановивши наявність проблем, пов`язаних із визначенням місця проживання дитини та доступністю спілкування внаслідок окремого проживання та розлучення батьків, орган опіки та піклування не здійснював практичних заходів задля дружнього врегулювання конфлікту між членами родини, не пропонував проведення медіації за участю батьків, не проводив дій із залучення фахівців для врегулювання конфлікту між батьками дитини, психологічної підтримки батьків та дитини, впровадження освітніх чи корекційних заходів, роз`яснення батькам обов`язків щодо прийняття спільних рішень щодо основних питань, пов`язаних з вихованням дитини, не реагував на зміну одним з батьків без згоди іншого місця проживання і місця навчання дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже орган опіки і піклування у цій справі неналежним чином виконував приписи законодавства щодо виконання своїх обов`язків у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини із врахуванням всіх обставин у справі та характеру взаємовідносин, які склалися між батьками дитини, що сприяло поглибленню конфлікту та розриву психоемоційних зв`язків матері та сина.

Подібна пасивна поведінка органів опіки і піклування у спорах щодо визначення місця проживання дитини має системний характер, що призводить до несприятливих наслідків для прав й інтересів дітей.

Національна соціальна сервісна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, захисту прав дітей, здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та за дотриманням прав дітей.

Відповідно до статті 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

У частині першій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення закону, а також причини та умови, які цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлення під час розгляду справи порушень норм матеріального або процесуального права, встановлення і необхідність усунення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для постановлення у справі, що переглядається у касаційному порядку, окремої ухвали стосовно органу опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, а також повідомлення Національної соціальної сервісної служби України про виявлені недоліки.

Керуючись статтею 260, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Звернути увагу Національної соціальної сервісної служби на системні проблеми, пов`язані з пасивною поведінкою органів опіки та піклування у спорах між розлученими батьками щодо фізичної опіки (батьківського часу) над малолітніми дітьми, зокрема виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, як органу опіки та піклування.

Звернути увагу виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області на необхідність належного виконання обов`язків органу опіки та піклування у спорах між розлученими батьками щодо фізичної опіки (батьківського часу).

Встановити тримісячний строк для надання відповіді та вжиття заходів для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович