Провадження № 2/127/4884/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» звернуло до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 21.02.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір №4 згідно з умовами якого сума наданого кредиту складає 29 994 грн. 84 коп.

Згідно з п.1.1 Основного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит Покупцю на умовах, визначених розділом 2 Основного договору, а Покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до розділу 3 Основного договору Сторни дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяці та платності 5 % щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% за кредитування. Реальна річна ставка встановлюється на рівні 55,58 річних від загальної суми кредиту.

Кредит надавався на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту.

Викладене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з Відповідачем про погашення боргу, однак Відповідач від виконання договірних зобов`язань відмовився, тому ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулось до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов, в якому ставить питання про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 як неналежного Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним №4 від 21.02.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг».

Відзив мотивований, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, паспорт серії НОМЕР_1 , який виданий 09.06. 2003 року Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області, не підписував Кредитний договір №4 від 21.02.2021 та всі зазначені додатки до Кредитного договору з ТОВ «Сучасний факторинг» та не оформлював кредитні зобов`язання, грошові кошти на картку не отримував, не купував телефони та телевізор.

Кредитний договір ТОВ «Сучасний Факторинг» №4 від 21.02.2021, укладений з іншою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Вінницьким МВ УМВС України у Вінницькій області 20.01.2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 , виданий Оболонською ДПІ у м. Києві, що підтверджується наданими Позивачем додатками до позовної заяви.

Особою, яка використала документи на ім`я ОСОБА_1 , та з наданої Позивачем копії паспорта, що був виданий 20.01.2010 року, вбачається, що його видав Вінницький міський відділ Управління Державної міграційної служби Україні в м. Києві, тоді як Державна міграційна служба України була створена Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 р. № 1085/2010.

Відповідно до умов паспорту споживчого кредиту за кредитним договором №4 від 21.02.2021 р. Покупець, тобто особа на ім`я ОСОБА_1 , отримувач кредиту підтверджує повноту наданої інформації і несе відповідальність за її достовірність та ознайомлений зі змістом ст. 222 КК України «Шахрайство з фінансовими ресурсами».

ТОВ «Сучасний Факторинг» із заявою до правоохоронних органів про вчинення особою, яка використала документи на ім`я ОСОБА_1 злочину, передбаченого ст. 222 КК України, не зверталось.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів про порушення конституційних прав, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000605 від 01.07.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, що наданий до відзиву.

Звернення ТОВ «Сучасний Факторинг» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 без встановлення особи відповідача свідчить про використання підроблених документів для стягнення грошових коштів зі сторонньої особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Поняття зобов`язання належить до фундаментальних понять доктрини цивільного права. Розумне тлумачення законодавства можливе лише з врахуванням правової природи зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Згідно із статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», Свідоцтво Держфінпослуг ФК №270 від 20.01.2011 р., в особі директора ОСОБА_2 , що діяв на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Вінницьким МВ УМВС України у Вінницькій області 20.01.2012 року, з другої Сторони, уклали кредитний Договір № 4.

Згідно з п. 1.1. цього договору кредитодавець зобов`язується надати Кредит Покупцю, а Покупець зобов`язується повернути Кредит та внести плату за користування Кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором; згідно з п. 1.2 договору кредит надається Покупцю на споживчі цілі; відповідно до п.1.3 договору покупець не може відмовитись від отримання Кредиту після спливу 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати отримання Товару/послуг, якщо інший строк не визначено Законом.

До Кредитного договору додана заява на отримання споживчого кредиту, а саме:

- телевізора LED SAMSUNG UE55TU8500UXUA вартістю 22499 грн.;

- смартфону XIAOMI Redmi Note 9 Pro 6/64 GB вартістю 6999 грн.;

- смартфону XIAOMI Redmi Note 9 Pro 6/64 GB вартістю 6999 грн.;

- страхових послуг на суму 1797 грн. 82 коп., а всього на загальну суму 38 194 грн. 82 коп.

Відповідно до додатку №1 до Кредитного договору про надання споживчого кредиту №4 від 21.02.2021 р. з особою ОСОБА_1 погоджено графік платежів та основні умови кредитування.

Лист-зобов`язання про прийняття ТОВ «Сучасний Факторинг» рішення про надання споживчого кредиту громадянину ОСОБА_1 також підписаний особою на ім`я ОСОБА_1 .

Товарний чек №С060- від 21.02.2021 року ТОВ «ДІЄСТА» свідчить про перерахунок суми кредиту в розмірі 36497, 00 грн., в том числі ПДВ 6082,83 грн. за придбання смартфонів XIAOMI Redmi Note 9 Pro 6/64 GB та телевізора LED SAMSUNG UE55TU8500UXUA.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 09.06.2003 року Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області.

Картка платника податків на ім`я ОСОБА_1 , видана 12.06.2003 року Вінницьким управлінням Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області.

Кредитний договір ТОВ «Сучасний Факторинг» №4 від 21.02.2021 укладений іншою особою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Вінницьким МВ УМВС України у Вінницькій області 20.01.2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 , виданий Оболонською ДПІ у м.Києві 10.04.2009 року.

Суд зазначає і про те, що Позивачем, на підтвердження позовних вимог надана копія паспорту, що був виданий 20.01.2010 року, з якого вбачається, що його видав Вінницький міський відділ Управління Державної міграційної служби Україні в м. Києві, тоді як Державна міграційна служба України була створена Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010.

Також надана Позивачем копія РНОКПП особи на ім`я ОСОБА_1 видана Оболонською ДПІ м. Київ 10.04.2009 р. не відповідає дійсності, оскільки станом на день видачі картки фізичної особи платника податків, така довідка видавалась Державною податковою адміністрацією України.

Так, відповідно до наказу державної податкової адміністрації N 43 від 27.01.1998 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.1998 року N124/2564 наказ втратив чинність на підставі наказу Державної податкової служби N 954 (z1388-10 ) від 17.12.2010 «Про затвердження Положення про картку фізичної особи платника податків» згідно з п.1.3. присвоєння ідентифікаційних номерів здійснюється Державною податковою адміністрацією України на підставі відомостей, поданих підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи Національний банк України та його установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, виконавчими комітетами місцевих рад, іншими органами та фізичними особами (крім фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку в паспорті) згідно із заповненими обліковими картками за формою N1 ДР. Фізичній особі-платнику податків та інших обов`язкових платежів надається ідентифікаційний номер, який надсилається до органу державної податкової служби за місцем проживання фізичної особи, а особам, які не мають постійного місця проживання, за місцем отримання доходів чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування. Про реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів (далі - Державний реєстр) видається картка фізичної особи платника податків. (Пункт 1.3 розділу 1 із змінами, внесеними згідно з Наказом Державної податкової адміністрації N 347 ( z0789-06 ) від 21.06.2006 р., (Розділ 1 в редакції Наказу ДПА N 512 ( z0048-02) від 21.12.2001 р.)

Тобто ОСОБА_1 , який зазначений, як Відповідач на підтвердження особи, що уклала з Позивачем Кредитний договір № 4 від 21.02.2021 року, паспорт та РНОКПП не надавав і не є тією особою, що уклала Кредитний договір № 4 від 21.02.2021 р. з ТОВ «Сучасний Факторинг».

25.06.2021 року Вінницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_1 , що невідома особа, не маючи жодних підтверджуючих документів отримала на його ім`я споживчий кредит.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі №227/3760/19-ц, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Суд вважає, що коли сторона не виявляла своєї волі до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, тоді правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постановах від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.10.2022 року в справі №227/3760/19-ц зазначено по те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення, що в даному випадку здійснено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

ТОВ «Сучасний факторинг» як на доказ своїх позовних вимог надав ксерокопії документів особи, яку ідентифікував як ОСОБА_1 , яка укладала Договір споживчого кредиту, надавши суду ксерокопії документів покупця, які відрізняються за змістом, формою та підписом ОСОБА_1 , якого Позивач зазначив як Відповідача, тобто позов пред`явлено не до особи, що зазначена в кредитному договорі.

Тобто, з листопада 2021 року ТОВ «Сучасний Факторинг» було достовірно відомо, що ОСОБА_1 не укладав Кредитний договір, що зазначено в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2021 р. (справа №752/17151/22) та постанові Київського апеляційного суду від 09.03.2023 р. (справа № 752/17151/22), оскільки Позивач був стороною в зазначеній цивільній справі та надавав свої заперечення на позов.

Згідно з умовами паспорту споживчого кредиту за кредитним договором №4 від 21.02.2021 р., Покупець, тобто особа, яка використала документи на ім`я ОСОБА_1 , отримувач кредиту підтверджує повноту наданої інформації і несе відповідальність за її достовірність, та ознайомлена зі змістом ст. 222 КК України «Шахрайство з фінансовими ресурсами».

ТОВ «Сучасний Факторинг» із заявою до правоохоронних органів про вчинення особою, яка використала підроблені документи на ім`я « ОСОБА_1 » злочину, передбаченого ст. 222 КК України, не зверталось, на відміну від ОСОБА_1 , який звернувся до правоохоронних органів (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000605 від 01.07.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України).

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Поняття зобов`язання належить до фундаментальних понять доктрини цивільного права. Розумне тлумачення законодавства можливе лише з врахуванням правової природи зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд виходить з конкретних обставин справи та доказової бази і на підставі оцінки доказів встановив факт, що ОСОБА_1 не є відповідачем у справі.

З урахуванням установлених у цій справі конкретних обставин, висновок щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог не суперечать висновкам, наведеним у вищевказаних постановах Верховного Суду.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно дог ст. 141 ЦПК України. В задоволенні позову судом відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4 від 21.02.2021 р. в розмірі 59 621, 98 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя