РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

представника позивача - адвоката Трофімова А.В.

представника відповідача - адвоката Поліщук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Адвокат Трофімов А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2013 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на 1/3 частину всіх видів його доходів до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2013 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 16.04.2013 року і до повноліття дитини. Рішення суду відповідач виконував періодично, протягом останнього часу відповідач сплачує добровільно по 1000,00 грн щомісячно.

Адвокат зазначає, що з часу ухвалення вказаного судового рішення змінились обставини, які впливають на стягнення аліментів, а саме: донька досягла 13-річного віку, значно збільшились потреби на її утримання - харчування, одяг, взуття, навчання, дозвілля тощо. Збільшився також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на даний час становить 2833,00 грн, тому розмір аліментів в сумі 500,00 грн не може забезпечити дитині належного рівня життя та розвитку. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином, до досягнення останнім 3-річного віку, у зв`язку з чим не має можливості забезпечити старшій доньці нормальні умови для фізичного та духовного розвитку.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 був мобілізований для проходження війської служби, є військовослужбовцем Збройних Сил України, отримує стабільний регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення, неповнолітніх дітей або інших утриманців не має.

Таким чином, представник позивача зазначає, що у відповідача суттєво змінився матеріальний стан, оскільки на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів 26.06.2013 року, відповідач мав тимчасовий мінливий дохід.

На думку представника позивача наведені обставини свідчать про необхідність зміни розміру та способу присудження аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 26.06.2013 року.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін; задоволено клопотання адвоката Трофімова А.В., витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію мобілізаційного розпорядження або іншого документа щодо призову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витребувано інформацію щодо дати призову і місця його служби.

18.09.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 14.08.2023 р ІНФОРМАЦІЯ_4 направив відповідь, згідно якої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військової служби не призивався(а.с.26-27).

21.02.2024 р. командир Військової частини НОМЕР_1 направив до суду довідку про проходження ОСОБА_2 військової служби (а.с. 61-62).

Ухвалою суду від 28.02.2024р. витребувано зВійськової частини НОМЕР_1 довідку про розмір грошового забезпечення, яке отримує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01.01.2023 року по час надання відповіді.

18.03.2024 р. з Військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2024 р. надійшли документи, які витребовував суд (а.с. 78-79).

26.03.2024 року представник відповідача адвокат Поліщук І.О. направила клопотання про зупинення провадження у даній справі (а.с. 83-84).

Ухвалою суду від 02.04.2024 р в задоволенні клопотання адвоката Поліщук І.О. про зупинення провадження у справі відмовлено.

В судовому засіданні 02.04.2024 представник позивача - адвокат Трофімов А.В. просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково вказав, що позивачка на даний час не працює, не має можливості самостійно забезпечити належний рівень життя доньки, натомість відповідач має стабільний, регулярний дохід, інших утриманців, окрім спільної з позивачем доньки, не має. Адвокат зауважив, що розмір аліментів, які сплачує добровільно відповідач, не може забезпечити 14-річній дитині належний рівень життя, збільшення розміру аліментів сприятиме кращому забезпеченню потреб доньки, зокрема, на належне харчування, придбання одягу, витрати на навчання, відпочинок та розвиток за віком.

Представник відповідача адвокат Поліщук І.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо зміни способу стягнення аліментів на частку від заробітку, але в розмірі 1/15 частин всіх видів його доходів. Вказала, що грошове забезпечення військовослужбовця не є заробітком та не має стабільного характеру, стягнення аліментів в частці від дохоів відповідача становитиме значну суму, яка в рази перевищуватиме прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зазначила, ОСОБА_2 має на утриманні батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким допомагає матеріально, на підтвердження викладеного долучила довідки (а.с. 91-93).

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 26.06.2013 року (а.с. 6-7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно з рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 26.06.2013 року (справа №295/5542/13-ц) присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 16.04.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 6-7).

Зі змісту довідки Військової частини НОМЕР_1 №141 від 20.01.2024 вбачається, що солдат ОСОБА_2 з 19.05.2022 р проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.61-62) .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 №133/2096 від 05.03.2024 по стягненню аліментів з грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 по 29.02.2024 щомісячний дохід відповідача складається з грошового забезпечення, розмір якого збільшувався від 14948, 70 грн до 25460, 93 грн, яке позивач отримує щомісячно, починаючи з липня 2023 року, та з додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн щомісячно. Нарахований сукупний дохід за зазначений період склав 1588457,53 грн, з вирахуванням суми військового збору, розмір грошового забезпечення, з якого утримуються аліменти, склав - 1566489,03 грн. Аліменти з грошового забезпечення ОСОБА_2 не утримувались (а.с. 79-80).

При цьому, як встановлено судом, аліменти були присуджені в розмірі 500,00 грн щомісячно, сплачував відповідач по 1000,00 грн на утримання доньки.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд вважає, що за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Отже, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Позивач, в разі звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, повинен довести поліпшення матеріального стану платника аліментів, те, що розмір витрат на утримання дитини значно збільшився, і встановлений розмір аліментів не повною мірою забезпечує потреби дитини тощо.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового рішення, є зміни в матеріальному становищі відповідача, який на даний час отримує регулярний дохід, посилалась на те, що аліменти в розмірі 500,00 грн не здатні забезпечити елементарні витрати на утримання 14-річної доньки, прожитковий мінімум на дитину в 2024 році значно зріс в порівнянні з 2013 роком. Крім того, вказувала на те, що змінився її сімейний стан, вона народила другу дитину, у зв`язку з чим не має змоги працювати.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно матеріалів справи позивачка є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (а.с. 5 на звороті).

Таким чином, позивачка здійснює догляд за новонародженою дитиною, що безумовно вплинуло і на її фінансове становище.

Отже, судом встановлено, що у зв`язку з народженням сина у позивачки змінилось сімейне становище, що безумовно впливає і на її матеріальне становище, оскільки на її утриманні і вихованні знаходяться двоє дітей.

Судом не встановлено, що з часу присудження аліментів у відповідача змінився сімейний стан, що в нього на утриманні перебувають інші утриманці, окрім доньки від шлюбу з позивачкою, що змінився стан його здоров`я, оскільки суду не надані відповідні докази, що є обов`язком відповідача, інтереси якого в судовому засіданні представляє адвокат.

В судовому засіданні представник відповідача посилалась на те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підтвердження чогодолучила довідки з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебувають на обліку та не отримують пенсії, а також довідки Управління соціального захисту населення Богунського району від 14.02.2024 р про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебувають на обліку та жодних видів соціальних виплат не отримують (а.с. 91-93).

Суд відхиляє доводи представника відповідача, що на утриманні відповідача перебувають його батьки, оскільки вони не підтверджені належними і достатніми доказами.

Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Визначення непрацездатності в контексті сімейних правовідносин врегульовано в ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України, згідно якої непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Виходячи з віку батьків відповідача вбачається, що вони не досягли пенсійного віку, а відтак не мають права на пенсійне забезпечення за віком. Відомості про те, що батьки відповідача не отримують пенсій на пільгових умовах або інших соціальних виплат на переконання суду вказують на їх працездатність.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено, що його батьки є непрацездатними в розумінні норм Сімейного кодексу України, що вони потребують матеріальної допомоги, і що саме відповідач таку домопогу їм надає.

Отже, на підставі встановлених обставин даної справи, які підтверджені доказами, суд дійшов переконання, що на утриманні відповідача фактично перебуває лише донька ОСОБА_8 від шлюбу з позивачкою.

Натомість судом встановлено, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що з часу присудження аліментів суттєво змінилось матеріальне становище платника аліментів, яке суттєво покращилось, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення, яке отримує відповідач. Так, на момент присудження аліментів відповідач не мав регулярного заробітку, офіційно не був працевлаштований, а тому аліменти були присуджені в твердій грошовій сумі. На момент звернення позивачки з позовом відповідач проходить службу в Збройних Силах України та отримує постійний дохід у вигляді грошового забезпечення.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовця неможливо вважати стабільним доходом, оскільки вони не грунтуються на правових нормах. Будь-які види заробітку, які отримує особа на постійній основі, є стабільним доходом, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовця, яке складається зі встановленого посадового окладу, який нараховується щомісячно, а також додаткових виплат і надбавок, які нараховуються в порядку та в спосіб, які передбачені нормами чинного законодавства щодо грошового забезпечення військовослужбовця. Нарахування тих чи інших доплат або додаткових виплат не змінює ту обставину, що грошове забезпечення військвослужбовця є стабільним доходом.

Таким чином, суд констатує, що матеріалами справи беззаперечно підтверджується, що матеріальне становище відповідача значно покращилось.

Крім того, суд констатує, що розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідача в сумі 500,00 грн щомісячно і навіть 1000,00 грн, які сплачує відповідач, є вочевидь недостатнім для забезпечення належного утримання дитини 14-річного віку, враховуючи реальну вартість продуктів харчування, одягу, коштів для забезпечення побутових потреб, а у разі необхідності - лікування.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При вирішенні спору суд бере до уваги, що у відповідача суттєво змінився матеріальний стан, на даний час він офіційно працює, щомісячно отримує стабільний заробіток, аліменти, які стягуються з нього на підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 26.06.2013 року, становлять 500,00 грн щомісячно, що не відповідає навіть мінімально гарантованому розміру аліментів, які підлягають стягненню на дитину відповідного віку, який з 01.01.2024 року відповідно до вимог Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік становить 1598,00 грн (50 відсотків від 3196,00 грн - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а тому з урахуванням конкретних обставин справи, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає, що існують достатні правові підстави для зміни способу стягнення аліментів та зміни розміру аліментів, які присуджені з відповідача.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує наступне.

Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1598,00 грн станом з 01.01.2024 року). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3196,00 грн станом з 01.01.2024 року) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Встановивши фактичні обставини справи, беручи до уваги те, що відповідач має на утриманні лише одну доньку, розмір його доходів, вік дівчинки, її потреби в харчуванні, одязі, забезпеченні шкільним приладдям, організації дозвілля, те, що позивачка на даний час має на утриманні ще одну дитину 2023 року народження, суд вважає, що на даному етапі життя дитини ОСОБА_9 необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку буде визначення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку суду, сплата аліментів у такому розмірі не суперечить нормам матеріального права, а також не буде порушувати права та інтереси жодної зі сторін.

Суд визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що розмір аліментів, які будуть стягуватись з нього в частині від його доходу, про яку просить позивачка, є завеликим, оскільки аліменти присуджені в частці від доходу відповідача і є пропорційними до його доходу, а тому, чим вищий дохід позивача, відповідно збільшується розмір аліментів, при цьому частина доходу, яка залишається відповідачеві, також є більшою.

Крім того, суд враховує, що додаткові виплати, зокрема, додаткова винагорода, які може отримувати відповідач у зв`язку з проходженням військової служби, не мають постійного характеру, нараховуються за певних умов і не можуть бути підставою для зменшення частки доходу, яка підлягає стягненню на утримання дитини.

Разом з тим, суд вважає, що представником позивача не доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини від його заробітку, як і не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про можливіть стягнення аліментів в розмірі 1/15 частки від доходу відповідача, оскільки на переконання суду такий розмір аліментів не може забезпечити гармонійний і достатній рівень забезпечення дівчинки підліткового віку і є непропорційним по відношенню до доходу, який отримує відповідач.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у разі зміни обставин, які впливають на розмір аліментів, які підлягають сплаті, відповідач не позбавлений права ініціювати питання про зміну розміру аліментів.

Згідно змісту пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про зміну розміру аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.06.2013 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 15.04.2024 року.

Суддя О.В. Стрілецька