Провадження №2/359/472/2024
Справа №359/8476/23
17 квітня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини земельної ділянки,
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримував позов, наполягав на його задоволенні.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно не з`явились у судове засідання, відзив на позов не подали. Вони у встановленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.100, 107, 119, 121, 124, 125, 180, 186).
ОСОБА_4 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва О.С. також не з`явились у судове засідання. Вони у встановленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.98, 99, 106, 120, 126, 127, 179, 181).
2. Процесуальні дії по справі.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2023 року (а.с.65-66) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 вересня 2023 року (а.с.75) пред`явлений позов був залишений без руху.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 листопада 2023 року (а.с.86-87) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 січня 2024 року (а.с.116-117) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої О.С. було витребувано копію оспорюваного договору купівлі-продажу частини житлового будинку, укладеного 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 лютого 2024 року (а.с.172-173) було повторно витребувано копію оспорюваного договору купівлі-продажу частини житлового будинку, укладеного 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та направлено для виконання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Якушевій Є.А., який тимчасово заміщує приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієву О.С.
На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 17 квітня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідачів.
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
В березні 2016 року ОСОБА_1 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_4 борг за договором позики від 18 лютого 2015 року в розмірі 182000 доларів США.
12 квітня 2016 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким ОСОБА_4 відчужив у власність ОСОБА_2 1/2 частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 .
В подальшому АДРЕСА_1 було перейменовано на вул. Озерна.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 1 вересня 2016 року (а.с.37-40) були визнані недійсними договори купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки, укладені 12 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року (а.с.153-156) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 1 вересня 2016 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та частини земельної ділянки, укладених 12 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (а.с.157-162) було скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року та залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду від 1 вересня 2016 року.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 травня 2019 року (а.с.150-152) з метою забезпечення позову, пред`явленого ОСОБА_1 , був вдруге накладений арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:035:0410 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за вказаною адресою, а також було заборонено вчиняти дії, спрямовані на відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна.

18 вересня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу частини земельної ділянки (а.с.183-184), за яким ОСОБА_2 відчужив у власність ОСОБА_3 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :01:035:0410 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої на території с. Дударків Бориспільського району Київської області.

Спірні правовідносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.18 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Цей принцип полягає у тому, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 1 вересня 2016 року, яким був визнаний недійсним договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладений 12 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , набрало законної сили 24 квітня 2019 року. Крім того, за правилом ч.1 ст.236 ЦК України вказаний договір є недійсним з моменту його укладення, а саме з 12 квітня 2016 року. Ці обставини переконливо свідчать про те, що станом на 18 вересня 2019 року ОСОБА_2 вже не був власником 1/2 частки в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :01:035:0410 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій по АДРЕСА_1 , та не мав права відчужувати означене майно у власність ОСОБА_3 . Тому договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладений 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суперечить ч.1 ст.319 ЦК України.

Крім того, ухвала судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 травня 2019 року, якою був вдруге накладений арешт на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:035:0410 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , та заборонено вчиняти дії, спрямовані на її відчуження, набрала законної сили 22 травня 2019 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на 18 вересня 2019 року означене судове рішення було скасовано або арешт на земельну ділянку був припинений у встановленому законом порядку. Ці обставини свідчать про те, що договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладений 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також суперечить п.7 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.18 ЦПК України.

Арешт на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:035:0410 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , був накладений в інтересах ОСОБА_1 , який пред`явив позов про стягнення з ОСОБА_4 боргу за договором позики від 18 лютого 2015 року в розмірі 182000 доларів США. Тому позивач є заінтересованою особою в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України, яка має право оспорювати дійсність договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладеного 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Натомість, відчужуючи 1/2 частку у вказаній вище земельній ділянці, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прагнули запобігти потенційному зверненню стягнення на означене майно в ході виконання рішення суду про часткове або повне задоволення позову. Такі дії суперечать принципу добросовісності, який є одним з основних засад цивільного законодавства.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою відновлення порушеного права позивача належить визнати недійсним договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладений 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 863 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 29 серпня 2023 року (а.с.13). Пред`явлений ним позов задоволений у повному обсязі.

З огляду на це суд висновує про те, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 431 гривні 50 копійок (863,00 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, укладений 18 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою Оленою Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за №1817.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 431 гривні 50 копійок.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 431 гривні 50 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.

Суддя О.Ю. Семенюта