Справа № 464/7382/23 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3627/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Гелемей Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 30 листопада 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі ТзОВ «Дебт Форс») ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису №17443, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТзОВ «Вердикт Капітал»).

В обґрунтування заяви покликався на те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №62905222, в межах якого вчиняються виконавчі дії. 15.02.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Кампсіс Фінанс», а ТзОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором №0614/010286-ZP. 12.05.2023 між ТзОВ «Кампсіс Фінанс» та ТзОВ «Дебт Форс» укладено договір №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Дебт Форс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0614/010286-ZP. Таким чином, із покликанням на ст.512 ЦК України та ст.442 ЦПК України, просить замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого напису №17443, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 30 листопада 2023 року заяву задоволено.

Замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні №62905222 з примусового виконання виконавчого напису №17443, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не з`ясував в приватного виконавця стан виконавчого провадження.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

29 лютого 2024 року ТзОВ «Дебт Форс» подало заперечення на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Гелемей Ю.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву про заміну у виконавчому провадженні стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал» його правонаступником ТзОВ «Дебт Форс», суд першої інстанції виходив з того, що з 12.05.2023 ТзОВ «Дебт Форс» стало правонаступником щодо відповідних прав та обов`язків ТзОВ «Вердикт Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №62905222 з примусового виконання виконавчого напису №17443, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, що 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №17443 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 24 085,08 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. від 28.08.2020 відкрито виконавче провадження №62905222 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

15.02.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Кампсіс Фінанс», а ТзОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором №0614/010286-ZP.

12.05.2023 року між ТзОВ «Кампсіс Фінанс та ТзОВ «Дебт Форс» укладено договір №12-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Дебт Форс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0614/010286-ZP.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судовій) надання захисту таким правам та інтересам.

Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ст. 90 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За умовами ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2 ст.442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та правонаступництва. До нового кредитора згідно з ст. 514 цього Кодексу переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному винесенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (Брумареску проти Румунії, №28342/95, п. 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини зазначено, що принцип правової визначеності також встановлює, що жодна сторона не вправі вимагати перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і постановлення нового рішення по суті. Повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції має використовуватися для виправлення судових помилок. (Желтяков проти України, №4994/04, п. 4244, рішення від 09.06.2001 р.)

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке

конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.