242/161/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Носаль А.В., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.05.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 10.04.2023 року складає 46479 грн. 45 коп., а саме: заборгованості за кредитом в розмірі 38426 грн. 81 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 8052 грн. 64 коп. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 46479 грн. 45 коп., а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 11.05.2011 р. ним підписано анкету-заяву про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що укладено договір б/н від 11.05.2011 р. Підписана ним анкета-заява не містить розміру кредитного ліміту, типу картки, розміру процентної ставки за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Починаючи з 13.08.2011 року відповідач користувався грошовими коштами за картковим рахунком, відкритим на підставі анкети-заяви від 11.05.2011 та за період з 13.08.2011 р. по 27.07.2021 р. сума поповнення рахунку перевищує суму використання коштів, що свідчить про відсутність заборгованості за вказаний період. Вважає, що позивачем не доведено, що у період користування відповідачем банківськими картками, отриманими на підставі заяви-анкети від 11.05.2011 року, діяли Умови та Правила надання банківських послуг, що долучені позивачем до позову. Безпідставно списані позивачем кошти в рахунок погашення відсотків, штрафів у період 11.05.2011 р по 27.07.2021 р. підлягають врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки з відповідача можливо стягнути лише суму неповернутих ним коштів. Що стосується стягнення заборгованості починаючи з 27.07.2021 р., то слід зазначити, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором б/н від 11.05.2011р., в той час як 27.07.2021 р. має місце укладення нового договору, який не є предметом розгляду даної справи. Умови та Правила банківських послуг не можуть розповсюджуватися на правовідносин, що виникли між сторонами на підставі анкети-заяви від 11.05.2011 р., оскільки в жодному з цих документів не зазначено, що вони укладені як додаткові умови до Договору від 11.05.2011р. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг,зазначених в заяві від 11.05.2011 р. Незважаючи на той факт, що відповідач добровільно погашав заборгованість по кредиту, ним оскаржується заборгованість за першим договором від 11.05.2011, у зв`язку з тим, що в ньому не визначні істотні умови договору, а вимоги про стягнення заборгованості за другим договором від 27.07.2021 р. взагалі позивачем не заявлялись. В матеріалах справи містяться дві заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг: від 11.05.2011 р. та від 27.07.2021 р. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами кредитування начебто був ознайомлений відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.05.2011 р., а також відсутні докази, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В другій заяві від 27.07.2021 р. визначені тарифи, кредитний ліміт, порядок погашення заборгованості, проте не зазначено, що друга заява-анкета від 27.07.2021 р. є додатковою угодою до кредитного договору від 11.05.2011 р. З виписки по рахунку не вбачається розмір процентів. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір застосованої банком процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем 11.05.2011 року (момент укладення договору). За таких обставин вважаю, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 11.05.2011 року. Як вбачається з наданого розрахунку та виписці по рахунку, за період з 11.05.2011 р. по 27.07.2021 р. відповідачем погашено заборгованість в сумі, яка перевищує суму заборгованості за наданим кредитом. Отже, враховуючи добровільне повернення відповідачем до моменту пред`явлення вимоги (звернення позивача в суд) усієї суми фактично отриманих ним від ПАТ КБ "ПриватБанк" та використаних кредитних коштів, тому відсутні підстави вважати, що є будь-яка заборгованість за тілом кредиту (поточна чи прострочена). Що стосується стягнення відсотків за період з 27.07.2021 р. з моменту підписання другої заяви-анкети від 27.07.2021 р. з визначенням процентної ставки, ліміту, тобто істотних умов кредитування, то звертаю увагу, що позивачем не доведено той факт, що заява анкета від 27.07.2021 р. є складовою кредитного договору, укладеного відповідно до заяви від 11.05.2011 р., його додаткова угода, або є змінами до умов кредитування. Позичальник не позбавлений можливості укладення декількох кредитних договорів із однією банківською установою, а тому встановлення заборгованості за конкретним договором є необхідним з метою уникнення можливості подвійного стягнення заборгованості. Відповідачем оспорюється факт того, що саме заява - анкета від 27.07.2021 (в якій визначені істотні умови кредитування) є складовою кредитного договору від 11.05.2011 р., а позивачем не доведена зазначена обставина, та заявляються вимоги про стягнення заборгованості саме на підставі договору від 11.05.2011 року, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 27.07.2021 р. по 10.04.2023 р. задоволенню не підлягають, оскільки не охоплюються предметом позову. Крім того вважає необхідним зазначити, що в період з 26.05.2023 р. по 27.02.2024 р. відповідачем були перераховані кошти в загальній сумі 6000 (шість тисяч) грн. в рахунок погашення заборгованості по кредиту, але представник позивача не надані ці відомості до суду. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, було зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила у письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та Клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати вимоги, викладенні в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку, складають Договір про надання банківських послуг. На підставі поданої заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, якій він вказав в заяві. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний(змінюваний) ОТП пароль. Тарифи розмір винагороди за послуги банку є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник карти повідомляється відповідно до Умов та Правил. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Сторонами, при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною банківською інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком та відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, позивачем раніше із відповіддю на заперечення надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписки по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, починаючи з 13.08.2011 року. Відповідач до сьогоднішнього дня не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більш того, активно користувався карткою, що говорить про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими. Щодо перевипуску карти зазначив, що пере випуск карти відповідачем підтверджується наявністю фото Клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додається. 11.08.2021 року відповідач здійснив погашення заборгованості в розмірі 3000,00 грн. вже на перевипущену картку, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. Просить задовольнити вимоги банку у повному обсязі.

12.04.2024 року представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №Б/Н від 11.05.2011 року в розмірі 40978,56 грн.(38426,81 заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 38426,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2551,75 грн. заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені відповідачем судові витрати.

Заяви та клопотання сторін.

20.02.2024 року відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи для підготування заперечення та забезпечення правової допомоги.

11.03.2024 року відповідач надав заяву про розгляд справи без участі відповідача.

04.04.2024 року представник позивача надала заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

12.04.2024 року представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.01.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 11.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір

про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить даних про відсоткову ставку.

Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту

на картковий рахунок у розмірі 15 000,00 грн., який 03.11.2015 року зменшено до 12 580,00 грн.; 15.06.2019 року збільшено до 19 000,00 грн.; 28.10.2020 року збільшено до 29 000,00 грн.; 04.11.2020 року збільшено до 35 000,00 грн.; 27.07.2021 року збільшено до 38 000,00 грн.; 30.08.2022 року зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк».

До анкети-заяви банк додав Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток; витяг із Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» за договором №б/н від 11.05.2011 року ОСОБА_1 видавалися кредитні картки за період з 13.05.2011 року

по 27.07.2021 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.05.2011 року станом на 10.04.2023 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 46479 грн. 45 коп., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 38426 грн. 81 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 8052 грн. 64 коп.

Згідно розрахунку,наданого АТ КБ «Приватбанк» 12.04.2024 року, заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 року станом на 18.03.2024 року складає 40978,56 грн., з яких: 38426,81 заборгованість за простроченим кредитом; 2551,75 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

При підписанні анкети-заяви,

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені

на офіційному сайті банка www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, й те, що він зобов`язується виконувати його умови.

Відповідач у своєму запереченні не спростовує, що ним було підписано анкету-заяву 11.05.2011 року та він зазначив, що починаючи з 13.08.2011 року він користувався грошовими коштами за картковим рахунком, відкритим на підставі анкети-заяви від 11.05.2011 року. Проте, вважає, що сам по собі факт користування грошовими коштами не підтверджує, що розмір застосованої банком процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем 11.05.2011 року (момент укладення договору). А тому, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 11.05.2011 року.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачнадав кошти ОСОБА_1 шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком та відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, відповідач користувався грошовими коштами за картковим рахунком та станом на 18.03.2024 року має заборгованість перед позивачем.

Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 38426,81 грн.

Разом з тим, з наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт неможливо встановити який саме тариф передбачений для картки відповідача, та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, оскільки в наданому витягу наведено декілька різновидів тарифів. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі розмір процентів за користування кредитними коштами.

Крім того Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті:www://privatbank.ua належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяги з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Таким чином банк не надав належних доказів на підтвердження правомірності нарахування відповідачу процентів за користування позиченими коштами.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами свідчить про недоведеність позовних вимог в цій частині.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

З огляду на зазначене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 2551,75 грн., слід відмовити.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд дійшов висновку про необхідність стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2516,79 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5,12, 13, 81, 133,141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(01001, м.Київ, вул..Грушевського, б.1-Д) до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 11.05.2011 у розмірі 38426(тридцять вісім тисяч чотириста двадцять шість)грн. 81 коп., яка складається з заборгованості за простроченим кредитом.

Стягнути з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір у розмірі 2516(дві тисячі п`ятсот шістнадцять)грн.. 79 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя