Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

при секретарі судових засідань - Молдован Д.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2023 року ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 травня 2023 року о 12 годині 24 хвилин водій ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надала перевагу в русі ОСОБА_4 , внаслідок чого здійснила наїзд на нього, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та пошкоджень пішохода, чим порушила п. 18.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2023 року у справі №308/9500/23 відповідачку ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, а саме забій, гемартроз лівого колінного суглоба, що підтверджується Талоном Травматологічного пункту № 5059/1053 від 29.05.2023 року. Згідно вказаного талону неповнолітньому ОСОБА_4 було накладено гіпсовий лонгет. Довідкою № 60 КНП «Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні» від 22.06.2023 року підтверджується, що 08.06.2023 року знято гіпсовий лонгет. Позивач вказує, що внаслідок отриманої травми в результаті вчиненого ОСОБА_5 ДТП ОСОБА_4 з 29.05.2023 року по 08.06.2023 року носив гіпс на колінному суглобі та до 22.06.2023 року змушений був амбулаторно лікуватися, проходити курс масажів, лікувальної гімнастики, фізіопроцедури, приймати медикаменти для відновлення функції суглоба. Про настання страхового випадку та відшкодування завданої ОСОБА_5 шкоди було повідомлено ТДВ СК «Альфа-Гарант». Листом № 12/5086 від 30.10.2023 року ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що надані нею медичні документи датовані 22.06.2023 роком, тобто через місяць після ДТП та такі не містять підтвердження лікування саме отриманих травм в результаті ДТП, яка сталась 29.05.2023 року. Відповідач ОСОБА_5 в усній розмові відмовила ОСОБА_3 у будь-якому відшкодуванні нанесеної неповнолітньому ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, вважає, що обов`язок здійснення страхових виплати має здійснити страхова компанія.Позивач звернулася до суду з вимогою про виплатумінімального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 5583,25 грн. за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, у розмірі, що визначена п. 24.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я. Крім того позивач вказує на нанесення малолітньому ОСОБА_4 моральної шкоди. Підстави для стягнення маральної шкоди обгрунтовує тим, що протиправність діяння та вина доведені протоколом про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, наявність шкоди доводиться довідками з медичних установ про отримання неповнолітнім ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що ускладнило життя ОСОБА_4 , спричинило додаткові витрати, змусило нервуватись та переживати; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, оскільки саме через винні дії відповідача ОСОБА_5 неповнолітнім ОСОБА_6 було отримано травму коліна, внаслідок чого він та його батьки отримали стресову ситуацію, що вплинула на спосіб життя родини, змусила докладати додаткових зусиль для покращення стану здоров`я, ускладнило побут через номожливість дитини самостійно пересуватись для вирішення елементарних особистих питань. На підставі викладеного позивач ставить вимогу про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5583,25 грн. та моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29.11. 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

29.01.2024 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечила, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. ОСОБА_2 не заперечила щодо обставин ДТП. Разом з тим зазначила, що першочергово позивач жодних претензій до неї не мала, а в подальшому без будь-яких доказів понесених матеріальних витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_4 почала вимагати відшкодування саме з неї. Відповідач вказує, що транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований відповідачкою в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану здоров`ю, становить 260 000 грн. Так, відповідач вказує, що сприяла в отриманні ОСОБА_3 страхового відшкодування, однак остання через зволікання із зверненням до Страховика із заявою та через ненадання медичних документів такого не отримала. Разом з тим, враховуючи, що розмір завданої нею шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, то відповідно підстави для стягнення майнової шкоди з неї відсутні. Також відповідачка заперечила проти задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. Так, відповідач звертає увагу на те, що матеріали позовної заяви та додані до неї документи не містять доказів на підтвердження завдання ОСОБА_4 моральної шкоди, а матеріали справи не містять підтвердження проходження ОСОБА_4 лікування саме отриманих ним травм.На переконання відповідача позивачем не деталізовано скільки саме днів ОСОБА_4 був обмежений у русі, чи перебував на канікулах і фактично через шість місяців звернувся до суду з позовом задля безпідставного збагачення, не довівши належними та допустимими доказами завдання як матеріальної, так і моральної шкоди.Також відповідач вважає, що у позові не наведено, в чому саме полягає порушення прав позивача, що виразилось у завданні моральної шкоди саме в розмірі 25 000 грн. Крім того відповідачка просить врахувати її матеріальний стан, в тому числі ту обставину, що вона тривалий час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яку виховує самостійно, оскільки нещодавно її шлюб було розірвано. Наразі відповідачка є внутрішньо-переселеною особою, не має можливості працевлаштуватись у місті Ужгороді та перебуває у скрутному матеріальному становищі. І тому вимоги позову вважає непропорційними по відношенню до її майнового стану. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задволенні позовних вимог в повному обсязі.

31.01.2024 року відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечила, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Свої заперечення ТДВ СК «Альфа-Гарант» аргументує тим, що ОСОБА_3 31.07.2023 року подала заяву про страхове відшкодування, однак не подала жодного документу, який би підтверджував понесені нею витрати на лікування травми, отриманої внаслідок ДТП, яка мала місце -29.05.2023 року. Також відповідач вказує на те, що надані позивачем медичні документи датуються 22.06.2023 роком, тобто через місяць після ДТП та позивачем не надано довідку про тимчасову втрату працездатності(лікування) потерпілого. Крім того відповідач вказує, що обсяг відповідальності страховика обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що моральна шкода становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю і тому не погоджується з вимогами позову про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди. На підставі викладеного просить суд відмовити в задволенні позовних вимог в повному обсязі.

09.02.2024 року представником позивача адвокатом Гумен Н.В. було подано відповідь на відзив. В даному відзиві позивач звертає увагу на те, що всі наявні у ОСОБА_4 медичні документи, що підтверджують отриману ним травму було подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Так, талоном Травматологічного пункту № 5059/1053 від 29.05.2023 року підтверджується, що внаслідок ДТП неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, а саме забій, гемартроз лівого колінного суглоба. Згідно вказаного талону неповнолітньому ОСОБА_4 було накладено гіпсовий лонгет. Довідкою № 60 КНП «Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні» від 22.06.2023 року підтверджується, що 08.06.2023 року знято гіпсовий лонгет. Таким чином внаслідок отриманої травми в результаті вчиненого ОСОБА_5 ДТП ОСОБА_4 з 29.05.2023 року по 08.06.2023 року носив гіпс на колінному суглобі та до 22.06.2023 року змушений був амбулаторно лікуватися.Вказані медичні документи підтверджують як початок лікування ОСОБА_4 , так і його закінчення. Що стосується довідки про втрату працездатності, то позивач її не вимагала, оскільки це був період літніх канікул і в такій довідці не було потреби. Мати неповнолітнього також не оформляла лікарняний, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що має інвалідність та потребує стороннього догляду.Позивач звертає увагу на те, що не може надати докази понесених матеріальних витрат на лікування ОСОБА_4 з тих підстав, що курс масажів, лікувальної гімнастики здійснювався із залученням фізичної особи, яка не є підприємцем і всі розрахунки проводились готівкою. Також для відновлення функції суглоба позивачем було придбано медичний препарат з вмістом кальцію, вартістю біля 300 грн. та клітинне харчування. Разом з тим документально вказану обставину позивач підтвердити не може. Позивач врахував доводи, що вказані у відзивах та уточнив позовні вимоги і просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , 5583,25 грн. відшкодування завданих матеріальних збитків та 279,16 грн. моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 , яка виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

22.02.2024 року представником позивача було подано заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в розгляді іншої цивільної справи № 619/5850/23 у Дергачівському районному суді Харківської області.

22.02.2024 року Ужгородський міськрайонний суд позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної щкоди залишено без руху і вказано на необхідність сплатити судовий збір та подати документ, що підтверджує його сплату за вимогу майнового характеру.

07.03.2024 року представник позивача подала до суду заяву, у якій звертає увагу суду на те, що звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначила підстави для звільнення від сплати судового збору. Так, положеннями п. 2 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» регламентовано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Крім того відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності (стаття 47, частина перша статті 59 ЦПК України). Батьки, які представляють інтереси своєї дитини у суді, можуть вчиняти від її імені усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти дитина як особа, що бере участь у справі (стаття 64 ЦПК України). Позивач акцентує увагу на тому, що звертається з позовною заявою саме на захист прав та інтересів малолітньої дитини. Сплатити судовий збір ОСОБА_4 не має матеріальної можливості, оскільки його батьки мають на утриманні крім ОСОБА_4 ще й дитину інваліда, тому сплата судового збору для них буде надмірним тягарем. Якщо всупереч вказаним доводам суд прийде до переконання, що неповнолітній потерпілий повинен сплатити судовий збір, то позивач просить відстрочити сплату судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди до прийняття рішення у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені вимоги позову та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Судом встановлено, що 29 травня 2023 року о 12 годині 24 хвилин водій ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надала перевагу в русі ОСОБА_4 , внаслідок чого здійснила наїзд на нього, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та пошкоджень пішохода, чим порушила п. 18.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2023 року у справі №308/9500/23 відповідачку ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наведеного суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_5 у вчиненні 29 травня 2023 року дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст.82 ЦПК України доведення не потребує.

Згідно відомостей, що містяться у Талоні Травматологічного пункту № 5059/1053 від 29.05.2023 року неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, а саме забій, гемартроз лівого колінного суглоба; неповнолітньому ОСОБА_4 було накладено гіпсовий лонгет.

Довідкою № 60 КНП «Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні» від 22.06.2023 року підтверджується, що 08.06.2023 року знято гіпсовий лонгет.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що внаслідок отриманої травми в результаті вчиненого ОСОБА_5 ДТП ОСОБА_4 з 29.05.2023 року по 08.06.2023 року носив гіпс на колінному суглобі та до 22.06.2023 року змушений був амбулаторно лікуватися, проходити курс масажів, лікувальної гімнастики, фізіопроцедури, приймати медикаменти для відновлення функції суглоба тощо. Відтак сторона позивача вказує, що неповнолітній ОСОБА_4 має право на отримання відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої під час ДТП.

Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

ОСОБА_3 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування .

Листом № 12/5086 від 30.10.2023 року ОСОБА_3 , яка виступала в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що надані медичні документи датовані 22.06.2023 роком, тобто через місяць після ДТП та такі не містять підтвердження лікування саме отриманих травм в результаті ДТП, яка сталась 29.05.2023 року.

ОСОБА_5 також вважає, що будь-яка шкода, отримана ОСОБА_4 , в результаті ДТП має відшкодовуватись ТДВ СК «Альфа-Гарант», оскільки транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований відповідачкою і згідно полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану здоров`ю, становить 260 000 грн

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Між сторонами виникли правові відносини щодо відшкодування завданих збитків.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі ,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальнізбитки).

Згідно ч.1ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У даному випадку судовим рішенням встановлено вину відповідача ОСОБА_2 в ДТП , і відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями.

Разом з тим відповідно до вимог ст. 979 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором.

За змістом статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно до положень п. 35.1ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування за підписом заявника.

Відповідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених устатті 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цимЗакономпорядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п.36.1ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цьогоЗакону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням п. 36.2ст.36 Законустраховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених устатті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вищеЗакону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Матеріалами справи доведений факт звернення позивача до ТДВ СК «Альфа-Гарант» зі заявою про виплату страхового відшкодування, однак у виплаті страхового відшкодування було відмовлено з тих підстав, що відсутні докази понесених матеріальних витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_4 .

Разом з тим положеннями ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано поняття шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого.

23.1. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Положеннями ст. 24 вказаного Закону визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого.

24.1. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

24.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

24.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав доказів понесених матеріальних витрат на лікування ОСОБА_4 .

Разом з тим згідно наданої позивачем довідки кількість днів амбулаторного лікування ОСОБА_4 включає період від 29.05.2023 року по 22.06.2023 року (25 днів), в тому числі до 08.06.2023 року неповнолітній потерпілий перебував у гіпсовому лонгеті.

З цих підстав суд приходить до переконання, що позивач має право на виплатустрахового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, у розмірі, що визначена п. 24.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір заробітної плати в Україні станом на дату ДТП (29 липня 2023 року)становив 6700 грн.

1/30 від 6700 грн. становить 223,33.

Таким чином мінімальний розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди за отримання неповнолітнім ОСОБА_4 тілесних ушкоджень буде складати 5583,25 грн.(25* 223,33)

Законодавцем врегульовано, що обсяг відповідальності страховика обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що моральна шкода становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

5% від 5583,25 грн. становить 279,16 грн.

На підставі викладеного суд приходить до всиновку, що з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 підлягає до стягнення 5583,25 грн. відшкодування завданих матеріальних збитків та 279,16 грн. моральної шкоди.

Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 частини другоїстатті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першоїстатті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає беззаперечним факт того, що внаслідок ДТП, постраждала особа відчуває моральні страждання через завдану шкоду здоров`ю, зміну усталеного способу життя, необхідність докладати додаткові зусилля для організації побуту.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що в даному випадку постраждалою особою виступає неповнолітня дитина, захист прав якої є обов`язком держави.

Як вбачається з відзиву відповідача ОСОБА_2 була поінформована позивачем, що ОСОБА_4 відвідує психолога у зв`язку з перебуванням внаслідок ДТП у стресовому стані. Так, саме відповідач надала суду в якості доказу скріншот з перепискою, де вказана дана обставина.

З цих підстав суд риходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 5 000,00 гривень на користь позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.12,13,81,223,259,264,275,280,284,354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» (, місцезнаходження: 02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського,14) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 09.02.2023 року, органом 2123. Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ),що виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 5583,25 ( п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні двадцять п`ять копійок) відшкодування завданих матеріальних збитків та 279,16 ( двісті сімдесят дев`ять гривень шістнадцять копійок) моральної шкоди.

Стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» (, місцезнаходження: 02100 м. Київ, вул. Г. Тороповського,14) на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 09.02.2023 року, органом 2123. Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ),що виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Бедьо В.І.