УХВАЛА

16 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 756/15167/18

провадження № 61-2778 ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України про визнання зобов`язань припиненими та вилучення записів про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Визнано припиненими з 17 березня 2016 року зобов`язання за договором № 028/25-8 про надання невідновлювальної кредитної лінії, укладеним 15 січня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 .

Визнано припиненим з 17 березня 2016 року іпотечний договір № 028/15-13, укладений 15 січня 2007 року між нею і АКБСР «Укрсоцбанк», про передання в іпотеку квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано запис № 16790828 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Скасовано запис № 16790881 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

До Верховного Суду 01 квітня 2024 року від імені Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України у порядку самопредставництва ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції після закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просила її скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Згідно з положеннями частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Щодо пропуску строку на касаційне оскарження

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови складений 26 січня 2024 року та отриманий лише 26 лютого 2024 року. До клопотання додала картку реєстрації вхідного документа від 26 лютого 2024 року Вх № 38924-22-24, а саме постанови від 16 січня 2024 року у справі № 756/15167/18.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не можна визнати поважними з огляду на таке.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України не надає достовірних доказів отримання ним саме 26 лютого 2024 року копії постанови суду апеляційної інстанції (конверт, довідка суду, копії матеріалів справи, тощо). Проставлений в картці реєстрації вхідного документа номер вхідної кореспонденції (Вх № 38924-22-24 від 26 лютого 2024 року) за яким зареєстрована оскаржувана постанова від 16 січня 2024 року, не є об`єктивним доказом інформації про дату отримання Департаментом державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, оскільки наданий заінтересованою стороною і не підтверджений даними пошти. Сама по собі реєстрація вхідної кореспонденції 26 лютого 2024 року не є доказом про отримання постанови у той же день. Схожих висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 05 квітня 2021 року у справі № 316/1206/19, від 07 липня 2022 року у справі № 761/31181/20. Верховний Суд позбавлений можливості перевірити доводи щодо дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, оскільки у розпорядженні суду наявні лише матеріали касаційної скарги.

Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30 січня 2024 року. Доступ до цього реєстру є загальнодоступним та безкоштовним, отже, у Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України не було перешкод у ознайомленні зі змістом прийнятої постанови і подачі касаційної скарги у розумний строк, однак касаційну скаргу подано 01 квітня 2024 року, тобто після спливу двох місяців з дня складення повного судового рішення.

При цьому, у тексті оскаржуваної постанови зазначено, що представник Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України був присутній в судовому засіданні та заперечив проти апеляційної скарги, тобто представнику було достеменно відомо про прийняте судове рішення.

Представником заявника не надано жодного доказу на підтвердження поважності пропуску строку подачі касаційної скарги протягом двох місяців, хоча було відомо про прийняте рішення.

При цьому, представник заявника повинен був цікавитися рухом справи, так як йому було відомо про прийняте судове рішення, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху та роз`яснити заявнику про необхідність надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку або навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у меншому розмірі ніж передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Враховуючи, що заявник оскаржує судове рішення, яким задоволено чотири вимоги немайнового характеру, за подання касаційної скарги має сплатити 5 638,40 грн (704,80 грн * 200% * 4 вимоги).

Заявником сплачено 2 114,40 грн (платіжна інструкція від 02 квітня 2024 року № 1388), тому необхідно доплатити судовий збір у розмірі 3 524,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України та подана після закінчення строків на касаційне оскарження, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року неповажними.

Касаційну скаргу Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції Українина постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь