Справа № 459/1038/22
Провадження № 2/459/185/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

18 квітня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю: секретаря судового засідання Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Червоноградського нотаріального округу Вишневської Наталії Степанівни, державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць Миколи Володимировича про визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, свідоцтва про право на спадщину, договорів купівлі -продажу квартири,

В С Т А Н О В И В :

25.03.2024 суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову у цій справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Огорілко Ю.В. подав заяву про стягнення з позивача 40 000, 00 грн компенсації витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог покликається на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а також договір про надання юридичних послуг від 24.06.2022, акт виконаних робіт від 29.03.2024, копію квитанції до прибуткового касового ордера №86 від 09.03.2024. Просив врахувати складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість судових засідань та витраченого часу.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, 15.04.2024 у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача у своїй заяві просив ухвалити рішення у його відсутності.

Представник позивача адвокат Бідненко В.М. подав заперечення проти стягнення судових витрат на правничу допомогу у яких просив суд у задоволенні заяви представника відповідача відмовити повністю, посилаючись на те, що адвокатом Огорілко Ю.В. заявлено неспівмірні з позовом витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн і є явним зловживанням процесуальними правами, тому просив суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.03.2024 у задоволенні позову було відмовлено без вирішення питання про розподіл судових витрат на правову допомогу.

29.03.2024 представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Огорілко Ю.В. подав заяву про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу у сумі 40 000, 00 грн.

Розмір таких витрат підтверджують такі документи: договір про надання юридичних послуг від 24.06.2022, акт виконаних робіт від 29.03.2024, копія квитанції до прибуткового касового ордера №86 від 09.03.2024.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення відповідачем ОСОБА_4 витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката.

За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

При цьому судом зазначається, що представником позивача було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн є значно завищеними, а тому суд приходить до висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з 15.07.2022 року, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При цьому суд врахував заперечення представника позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування.

Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

У решті вимог відмовити.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.04.2024.

Суддя: А. І. Жураковський