ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/949/24 Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

із апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мопоbanк» від 26.10.2018 в розмірі 81 676,94 грн., посилаючись на те, що відповідач 26.10.2018 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 90 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.10.2023 складає 81 676,94 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат. Апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження умов кредитування, зокрема, щодо розміру відсоткової ставки.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

ОСОБА_1 повідомлена про розгляд апеляційної скарги шляхом подачі оголошення через сайт «Судова влада», копія ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга, які направлялися на останню відому адресу місця реєстрації відповідача повернулися до суду із позначкою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Але з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що 26.10.2018 відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої виявив бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на його ім`я (а.с. 24).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк» з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які викладені у мобільному додатку, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

На підставі укладеного Договору відповідач 26.10.2018 отримала кредит у розмірі 90 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Відповідач користувалася кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості, з якого видно, що ОСОБА_1 вперше скористалася кредитними коштами 31.10.2018, періодично погашала заборгованість (а.с.7-23).

Також відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» станом на 08.10.2023 становить 81 676,94 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту. Із аналізу руху коштів можна зробити висновок, що за користування позичальником кредитними коштами банком нараховувалися і списувалися відсотки, кошти, які вносилися позичальником на погашення кредиту, спрямовувалися, у тому числі і на погашення відсотків.

До позовної заяви, окрім Анкети-заяви, позивач додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) з паспортом споживчого кредиту, тарифи картки «Чорна картка» (а.с.25-42).

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції вказав, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Втім, такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Підписавши заяву анкету, ОСОБА_1 підтвердила, що виявила бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «Універсал Банк» в гривні на її ім`я (а.с. 24).

У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім того, вказана Анкета заява містить пункт 4 , за змістом якого, ОСОБА_1 просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис) обов`язковим для здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті на його ім`я. Також засвідчив згенерований для нього відповідний електронний ключ та вказав, що він буде використовуватись ним для підписання. (а.с.24)

Окрім того, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підписала паспорт споживчого кредиту (умови якого були чинні до 01.01.2023 (а.с.40-42).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_1 з метою отримання кредитних послуг 26.10.2018 підписала Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг в системі «Monobank» (а.с.24).

У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач ОСОБА_1 отримала кредитну картку, на яку зарахований кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 26.10.2018 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 26.10.2018, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Як було вказано вище, ОСОБА_1 погодила умови кредитування підписавши Паспорт споживчого кредиту Чорної картки. Але в паспорті зазначено, що умови кредитування зазначені в ньому дійсні до 01.01.2023.

З огляду на вказане, визначаючи розмір заборгованості, суд бере до уваги дані Паспорту споживчого кредиту. А відтак, заборгованість за тілом кредиту станом на 01.01.2023 становить 74 671,02 гривень. Окрім суми заборгованості за тілом кредиту, за змістом розрахунку, після 01.01.2023 банк нараховував та списував відсотки. При цьому, доказів узгодження з позичальником відсоткової ставки після дати, вказаної в Паспорті споживчого кредиту, банк до суду не надав. Отже саме вказана на 01.01.2023 сума заборгованості і підлягає стягненню з позичальника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до норм статті 376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову АТ «Універсал Банк».

Окрім того, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, скасовуючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольняються частково, то і судові витрати, які були понесені Банком в суді першої та апеляційної інстанції мають бути компенсовані в пропорційному розмірі за рахунок відповідача.

Відтак, судовий збір, який понесений в суді першої та апеляційної інстанції та підлягає компенсації АТ «Універсал Банк» за рахунок відповідача, становить 6134,45 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 у цій справі скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.10.2018 в сумі 74 671,02 гривень (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят одна гривня 02 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 6134, 45 гривень (шість тисяч сто тридцять чотири гривні 45 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

Г.С. Подліянова