Справа № 646/5147/20
№ провадження 2/646/1312/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

при секретарі - Герко Є.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , 3-я особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна про звернення стягнення на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовною заявою, з заявою про збільшення позовних вимог від 29.01.2021, до відповідача, ОСОБА_5 , 3-я особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. про звернення стягнення на спадкове майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_6 , 25.01.2016 був укладений договір позики № 1, на умовах якого ОСОБА_6 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 945 000,00 грн, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові в сумі 35 000 доларів США. ОСОБА_6 взяв на себе зобов`язання повернути гроші в строк до 25.01.2018, при цьому, за умов договору, повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 35 000 доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків Харкова (за вибором позивача) на день передачі грошей.

Договором позики передбачено, що він є безпроцентний, однак за прострочення повернення позики ОСОБА_6 сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 50% річних від простроченої суми.

На підтвердження отримання суми позики, ОСОБА_6 підписав розписку про отримання грошей, якою підтвердив, що грошові кошти отримані ним від позивача у повному обсязі та перевірені.

В строк до 25.01.2018 ОСОБА_6 грошові кошти не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУ в Харківській області було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Станом на 05.04 2018 загальна сума боргу за договором позики складає: 945 000,00 грн ( заборгованість за договором позики) +58 149,86 грн (пеня) + 18 900,00 грн (інфляційні нарахування) +88 027,40 грн (50% )= 1 110 077,26 грн.

Після смерті ОСОБА_6 , 3-ю особою по справі, приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М., було відкрито спадкову справу № 17/2018.

05.10.2018 позивачем через 3-ю особу, спадкоємцям ОСОБА_6 , було направлено претензію кредитора, якою позивач вимагає від спадкоємців повернути повну суму позики, що відповідає еквівалентові 35 000 доларів США та сплатити штрафні санкції, передбачені договором позики № 1 від 25.01.2016.

У відповідь на претензію позивача, як кредитора, спадкоємець ОСОБА_6 відповідач по справі ОСОБА_5 , надав відповідь від 30.10.2018, згідно якої відмовляється повертати борг, зазначивши, що вважає договір та розписку підробленими.

3-я особа, повідомила позивача, що відповідачем, як спадкоємцю ОСОБА_6 , 20.05.2019 та 05.09.2019, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ОСОБА_6 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був успадкований відповідачем.

Таким чином відповідач успадкував після смерті ОСОБА_6 частки грошових вкладів з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на депозитних рахунках в розмірі 276,97 грн та 18 566,82 грн; частки автомобіля марки ВАЗ модель 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2003; частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач просить звернути стягнення на зазначене спадкове майно, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором позики № 1 від 25.01.2016 в сумі 1 110 077,26 грн, а також понесені по справі судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 надав відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 . Після його смерті за законом першої черги є: відповідач, рідний син померлого та мати померлого ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, ОСОБА_7 оформила заповіт на користь позивача, ОСОБА_4 , на все належне їй майно, яке вона отримала після смерті сина, ОСОБА_6 . Вважає, що претензія позивача є безпідставною, оскільки в договорі позики і в розписці на отримання грошей від 25.01.2018 підпис не ОСОБА_6 .. Окрім того, ОСОБА_6 не потребував такої суми грошей, він працював, лікувався тільки в залізничних медичних закладах за рахунок медичної страховки, відкладав гроші, які після смерті батька, відповідач отримав. Крім того, пред`являючи всю суму боргу з відсотками та інфляційними нарахуваннями, позивачем не враховано, що відповідач отримав після смерті батька частину спадщини, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволені позову.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 року справу прийнято до розгляду в провадження судді Клімової С.В. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 року було задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року підготовче провадження було закрито та справу призначено судового розгляду.

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи у присутність їх представників. Позивач підтримав вимоги позову, відповідач просить суд залишити позов без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала вимоги позовної заяви, які просить суд задовольнити, зазначивши, що позовні вимоги підтверджені також письмовими доказами по справі, у зв`язку з чим просить суд звернути стягнення на спадкове майно, яке отримав відповідач після смерті батька ОСОБА_6 , в рахунок погашення боргу за договором позики № 1 від 25.01.2016р. в розмірі 1 110 077,26 грн, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, пояснивши, що відсутні докази на підтвердження позовних вимог позивача.

3-я особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олейник Л.М. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується письмовим повідомленням з відміткою про отримання кореспонденції. Про причини неявки суд не повідомив.

З`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, чинить правосуддя на засадах прав верховенства, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згоди на обов`язковість яких надано Верховній Раді України ( стаття 2 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" ).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Подаючи докази, сторони реалізовують своє право на доказування і одночасно виконують обов`язок із доказування, оскільки стаття 12 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оскарження. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи застосувати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права та припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний виклик у строки, встановлені цим Кодексом.

Так судом встановлено, що 25.01.2016 між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір позики № 1, на умовах якого ОСОБА_6 отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 945000,00грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові в сумі 35000 доларів США. ОСОБА_6 взяв на себе зобов`язання повернути гроші в строк до 25.01.2018, при цьому, за умов договору, повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 35000, доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків Харкова (за вибором позивача) на день передачі грошей.

Договором позики передбачено, що він є безпроцентний, однак за прострочення повернення позики ОСОБА_6 сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 50% річних від простроченої суми.

Строк дії договору позики до 25.01.2018, що підтверджується п.п.1,2,3,4, 8 Договору позики від 25.01.2016.(а.с.13 т.1).

Відповідно до розписки, ОСОБА_6 отримав від позивача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 945000,00грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові в сумі 35000 доларів США (а.с.14 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 виданим Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУ в Харківській області 12.04.2018 (а.с.15 т.1).

До спадкоємців ОСОБА_6 , позивач, через 3-ю особу, 05.10.2018 направив претензію з вимогою повернути повну суму позики, що відповідає еквівалентові 35000 доларів США (а.с.16.17 т.1).

30.10.2018 відповідач, ОСОБА_5 надав відповідь на претензію кредитора, щодо її необґрунтованості (а.с.18 т.1).

Позивачу, як кредитору, направлений інформаційний лист 3-ю особою за № 147/01-16 від 08.08.2019, з якого вбачається, що в його проваджені знаходиться спадкова справа № 17/2018 заведена після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

20 травня 2019 та 05 серпня 2019 року спадкоємцю ОСОБА_6 ОСОБА_5 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна спадкодавця (а.с.19 т.1).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який сформований 3-ю особою 06.02.2018, вбачається, що ОСОБА_6 на праві приватної власності має житловий будинок, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20,21 т.1).

Зі спадкової справи № 17/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , початок 19.04.2019 закінчено 05.08.2019, вбачається, що 19 квітня 2018 та 10 травня 2018 до 3-ї особи звернулися з заявами ОСОБА_7 , про прийняття спадкового майно, яке залишилось після смерті її сина ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який приймає спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_6 .

Довідкою з Територіального сервісного центру № 6342 РСЦ в Харківській області за № 282 від листопада 2018, вбачається, що станом на 02.11.2018 на транспортний засіб ВАЗ 21099, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію отримав власник ОСОБА_6 . Обмеження на проведення реєстраційних операцій та арешту відсутні.

Інформація про те, що у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на депозитних рахунках знаходяться грошові кошти в розмірі 276,97 грн та 18 566,82 грн, які належать померлому ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, а також Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі по частки спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , а саме: грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на депозитних рахунках в розмірі 276,97 грн та 18 566,82грн; автомобіль марки ВАЗ модель 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2003; житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отримали його син ОСОБА_5 , а також матір померлого ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 виданим Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУ в Харківській області від 04.07.2018 (а.с.30-84 т.1)

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Згідно матеріалів спадкової справи № 17/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , вбачається, що 19 квітня 2018 та 10 травня 2018 до 3-ї особи звернулися з заявами про прийняття спадщини, після померлого ОСОБА_6 , його мати - ОСОБА_7 та його син - ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, а також Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі по частки спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , а саме: грошові вклади з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на депозитних рахунках в розмірі 276,97 грн та 18 566,82 грн; автомобіль марки ВАЗ модель 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2003; житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отримали його син ОСОБА_5 , а також його матір ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 виданим Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУ в Харківській області від 04.07.2018

Частина перша ст.1261 ЦК України регламентує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До спадкоємців ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_4 , через 3-ю особу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., 05.10.2018 направив претензію з вимогою повернути повну суму позики, що відповідає еквівалентові 35 000 доларів США.

Заяву позивача також приєднано до матеріалів спадкової справи 17/2018.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Аналіз статті 1285 ЦК України свідчить про те, що вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно постанови Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №552/4892/19 (провадження N 61-16824св20) суд наголосив на тому, що за ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, а не реєструє право власності на майно за кредитором.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів щодо оціночної вартості спадкового майна, в той час, як згідно зі ст. 1282 ЦК України за невиконаними борговими зобов`язаннями спадкоємці відповідають в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі у Постанові від 26.10.2022 справа № 195/1369/21.

Тобто, саме спадкоємці несуть відповідальності за боргами спадкодавця.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що спадщину по частки спадкового майна, після померлого ОСОБА_6 , прийняла за життя, його мати ОСОБА_7 , а також його сина ОСОБА_5 , які і несуть відповідальність за боргами ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла.

Позивачем не надано письмових доказів, щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_7 , а також доказів щодо їх обов`язку за її боргами, як спадкодавця.

В супереч ст.ст.1282,1285 ЦК України, позивач же заявляє вимоги тільки до відповідача ОСОБА_5 , щодо звернення стягнення на спадкове майно, в рахунок погашення боргу за договором позики № 1 від 25.01.2016 р в розмірі 1 110077,26 грн , таким чином виходячи з розміру, який перевищує його частку у спадщині.

За умовами договору позики № 1 від 25.01.2016 року позичальник прийняв від позичкодавця у власність суму готівкою у розмірі 945 000,00 грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові в сумі 35 000 доларів США, яку позичальник, ОСОБА_6 зобов`язався повернути до 25.01.2018.

За текстом позовної заяви позивач розрахував розмір заборгованості померлого ОСОБА_6 за зазначеним вище договором, відповідно до якого, загальна сума боргу, станом на 05.04.2018 складає: 945 000,00 грн ( заборгованість за договором позики) +58 149,86 грн (пеня) + 18 900,00 грн (інфляційні нарахування)+ 88 027,40 грн (50% )= 1 110 077,26 грн.

Порушення умов договору позики виникло ще за життя ОСОБА_6 , а саме: з дати погашення суми позики 25.01.2018 року. Але позивачем не надано до суду доказів звернення до позичальника щодо порушення умов договору позики та стягнення з ОСОБА_6 пені та штрафних санкцій за порушення умов договору.

За вимогами ЦК України склад спадщини має певні особливості: у порядку спадкування переходять лише ті права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; права та обов`язки спадкодавця переходять до правонаступників як єдине ціле з урахуванням усіх забезпечувань та обтяжень.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті і немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не установлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою й у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Частиною другою статті 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Матеріали справи не містять доказів, щодо присудження позивачем за життя ОСОБА_6 , пені та штрафні санкції, у зв`язку з невиконанням боржником обов`язків за договором позики.

Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі №186/1767/16-ц (провадження №61-33180св18) та від 02 жовтня 2019 року у справі №327/370/16 (провадження №61-13293св18), від 26 жовтня 2022 року у справі №185/5681/18 (провадження № 61-3311св22).

Верховний Суд при вирішенні спорів щодо стягнення спадкоємцями неустойки з боржника спадкодавця неодноразово зазначав, що положення статей 1218 та 1230 ЦК України співвідносяться між собою як загальне та спеціальне. Частина друга статті 1230 ЦК України є спеціальною нормою, яка передбачає виникнення права на стягнення неустойки на користь спадкоємця лише тоді, якщо вона присуджена спадкодавцю за його життя.

Отже, сума заборгованості за договором позики № 1 від 25.01.2016 року померлого ОСОБА_6 розрахована без врахування положення частини другої статті 1230 ЦК України, щодо відсутності правових підстав стягнення з відповідача, як боржника за договором позики, штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань, передбачених умовами договору (пеня) та частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку. ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має бути належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за будь-яких таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити за одноразовим платежем, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Спадкування є безоплатним способом майбутнього, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємцями в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

При вирішенні даного спору, встановленню підлягають основи, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належністю спадкоємцям будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може обґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, які стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконаних обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або фактичні обставини (факти), які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є вимоги, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення мають або інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦП України позивач не надав до суду належних і допустимих у розмінні ст. 76 ЦПК України доказів про те, що спосіб звернення стягнення на спадкове майно та визнання права власності на квартиру, є обґрунтованим та законним в даних правовідносинах.

Приймаючи рішення, cудом враховується усталена практика Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, щодо рішень судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, тому позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст.11-15, 76, 77, 79, 80, 81, 141, 263 ЦПК України, ст.ст.526, 625, 1218, 1219, 1230, 1282, 1285 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , 3-я особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна про звернення стягнення на спадкове майно залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 18.04.2024 року.

Суддя: С.В. Клімова