Провадження №4-с/523/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

Головуючого - судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі справу за скаргою

ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Колечко Д. Н., третя особа на стороні головного державного виконавця Колечко Д.М., стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання дій державного виконавця в частині вчинених з приводу організації оцінки майна,

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду в грудні 2016 року надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Колечко Д. Н. третя особа на стороні головного державного виконавця Колечко Д.М., стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання дій державного виконавця в частині вчинених з приводу організації оцінки майна.

Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року прийнято до розгляду заяву про збільшення вимог по скарзі ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Одеської області Колечко Д. Н. третя особа на стороні головного державного виконавця Колечко Д.М. , стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання дій державного виконавця в частині вчинених з приводу організації оцінки майна.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що згідно повідомлення про проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 51384389 вбачається, що у державного виконавця Чорноморського відділу ДВС знаходиться виконавчий лист виданий по справі №1527/2-5382/11 Суворовським районним судом м.Одеси 26.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 та солідарно з ОСОБА_3 суми в розмірі 1046918 гривень.

Однак, згідно актів державного виконавця Колечко Д.М від 28.03.2017р„ від 31.03.2017р., від 11.07.2017р., в примусовому порядку, на виконання вищевказаних рішень судів реалізовано майно ОСОБА_1 , як предмет іпотеки на суму рівну 1786881 гривень України, тобто яка перевищує суму заборгованості за виконавчими листами виданими Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення за кредитними договорами з боржника ОСОБА_1 .

На думку скаржника, Головний державний виконавець Чорноморського MB ДВС Колечко Д.М не бере до уваги і не виконує рішення судів згідно яких виконавчий лист виданий у справі № 1527/2-5382/11 Суворовським районним судом м.Одеси 18.10.2012р. про стягнення з ОСОБА_1 і солідарно з ОСОБА_3 в розмірі - 1046918 гривень України не підлягає виконанню, у зв`язку з порушенням термінів його подачі.

19 червня 2017р. Суворовським районним судом м.Одеси було винесено ухвалу по справі № 523/15809/15-ц в рамках якої скарга ОСОБА_1 на дії державних виконавців Суворовського відділу ДВС ОГУЮ в Одеській області була задоволена в повному обсязі.

Крім того, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 19.11.2015 року по справі № 523/10052/15-ц, яка вступила в законну силу 25.11.2015р., про що свідчить відмітка в самому рішенні суду, дії державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС ОМУ по виконанню виконавчого листа виданого 18.10.2012р., Суворовським районним судом м. Одеси по справі № 1527/2-5382/11 визнано незаконними. Судом скасовано постанови винесені державним виконавцем Суворовського відділу в зв`язку із закінчкенням строку виконання судового рішення.

17.03.2016р. колегією суддів апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016р. апеляційна скарга начальника Суворовського відділу ДВС ОМУ юстиції залишена без задоволення, а ухвала Суворовського районного суду зи від 19.11.2015р. по справі №523/10052/15-ц, без змін.

Таким чином, проведення оцінки майна ОСОБА_1 22.03.2018р. є незаконним і підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, на думку сторони скаржника, є всі підстави для задоволення скарги.

Скаржник в судове засідання не прибув, про розгляд скарги обізнаний належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляд скарги не звертався. (т.2, а.с. 1,2).

Суб`єкт оскарження, головний державний виконавець Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Колечко Д. Н. надавав 25 квітня 2018 року заперечення щодо скарги ОСОБА_1 . Просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі оскільки ним жодних порушень законодавства України по виконавчому провадженні вчинено не було. (т.1, а.с. 115-132).

Представник стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не прибув, будь-яких клопотань, заяв та ін., в тому числі і про відкладення розгляду скарги не надавав. (т.2, а.с. 4).

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін по справі, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2012р. заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та з відповідачів в солідарному порядку на користь банку стягнута сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 1046918,15 грн. та судовий збір.

18.10.2012р. на виконання вказаного рішення судом стягувачу було видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого закінчився 18.10.2013р.

10 березня 2015 року постановою державного виконавця Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції Комаренко Романа Анатолійовича відкрито виконавче провадження ВП №46801923, на виконання вказаного виконавчого листа №1527/2-5382/11.

Однією з підстав для пред`явлення зазначеної скарги була ухвала Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/15809/15-ц від 19 червня 2017 року.

Однак, постановою Апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2018 року вищезазначену ухвалу було переглянуто та апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року скасовано.

Справу передано для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/15809/15-ц, провадження №4-с/523/11/19 від 23 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Комаренка Романа Анатолійовича, ОСОБА_4 , заінтересована особа товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", про визнання дій неправомірними, скасування постанов, та визнання виконавчого листа від 26.03.2012р., виданого 18 жовтня 2012 року Суворовським районним судом м. Одеси по справі № 1527/2-5385/11 таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення. (т.1, а.с. 254-258).

Ухвала сторонами оскаржена не була та набрала законної сили.

Як встановлено зазначеною ухвалою, виконавчий лист (1527/2-5382/11) було звернуто до виконання до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, який постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління Білик Р.В. від 27 червня 2014 року був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією вказаної постанови державного виконавця, а також зворотом аркуш 2 виконавчого листа.

Згідно п. 9 ч. 1 та ч. 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинної на час проведення виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у зв`язку наявністю заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

26 лютого 2015 року банк повторно звернувся до Першого Суворовського ДВС Одеського міського управління юстиції та постановою державного виконавця Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції Комаренко Р.А. від 10 березня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №46801923.

Частинами 1 та 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинної на час проведення виконавчих дій, передбачено, що виконавчі документи можуть бути представлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановленя.

Статтею 23 вказаного Закону передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

За таких обставин, суд зазначив, що пред`явлення банком виконавчого листа до виконання в річний строк, встановлений ст. 22 вказаного Закону, перервався й після повернення виконавчого листа, з 27.06.2014р. строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. 26 лютого 2015 року банк повторно пред`явив виконавчий лист до виконання, тому твердження ОСОБА_1 щодо того, що виконавчий лист не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням терміну його подачі, не відповідають вказаним нормам Закону.

Щодо вимог скарги про визнання незаконним та скасування оцінки майна ОСОБА_1 від 22 березня 2018 року, суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки зазначені вимоги належним чином не обґрунтовані та є похідними від вимог, висновки щодо відмови у задоволенні яких судом висловлено вище.

Згідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 211, 258, 263-265, 354, 261, 441, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Колечко Д. Н., третя особа на стороні головного державного виконавця Колечко Д.М., стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання дій державного виконавця в частині вчинених з приводу організації оцінки майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя