Справа №150/181/24
Провадження по справі №2-о/150/32/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

у складі головуючої: судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі: Савковій С.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка уклала шлюб із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після реєстрації шлюбу обрала прізвише ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №24 від 22 травня 1986 року є матір`ю ОСОБА_5 є однією особою, оскільки, при підготовці документів для призначення пенсії виявила розбіжність у правовстановлюючих документах.

Заявник в судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених в заяві, просить їх задоволити.

Заінтересованою особою - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не забезпечено явку в судове засідання повноважного представника, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, вирішення питання про встановлення факту, що має юридичне значення, відносить на розсуд суду.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судувого розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд, враховуючи визнання заінтересованою особою вимог, заявлених ОСОБА_1 , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку, що заяву необхідно задоволити, грунтуючись на таких підставах.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорювальних прав (ч.1 ст.293 ЦПК України).

Відповідно до положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо.

Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п. п.1. 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Встановлено, що 27.09.1981 між заявником та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , реєстраційний запис №51 від 21.09.1981 року, в якому остання значиться як ОСОБА_2 (а.с. 8).

Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідний актовий запис №24 від 22 травня 1986 року, в якому заявник як ОСОБА_1 (а.с. 9).

20.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення пенсії за віком (звернення №264 від 20.02.2024).

05.03.2024 заявником отримано лист відділу обслуговування громадян №20 (сервісний центр) ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відповідно до якого ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що за її зверненням №264 від 20.02.2024 щодо призначення пенсії за віком, було прийнято рішення №53 від 27.02.2024 про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 31 рік, згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, згідно із Рішенням про відмову в призначенні пенсії №53, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було встановлено наступне.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 11.09.1981, оскільки у свідоцтві про шлюб (на підставі якого зроблено запис про зміну прізвища в трудовій книжці) зазначено по батькові « ОСОБА_6 ». Також, не враховано догляд за дитиною, до досягнення нею 3- х річного віку, оскільки у свідоцтві про народження по батькові матері « ОСОБА_7 », що не відповідає паспорту громадянина України ОСОБА_1 .

Так, у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_5 від 07 вересня 1985 року, відповідно до якого був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було помилково вказане по батькові заявниці « ОСОБА_6 », замість « ОСОБА_8 », що зазначено у її паспорті.

Окрім того, у свідоцтві про народження сина ОСОБА_5 , серії НОМЕР_6 . актовий запис №24 від 22 травня 1986, помилково зазначено по батькові заявниці « ОСОБА_7 », замість « ОСОБА_8 », що зазначено у паспорті.

Вказані обставини обумовлені невірним перекладом (транслітерацією) імені заявниці з російської на українську мову при оформленні свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження сина. При оформленні вище зазначених правовстановлюючих документів уповноваженими особами було допущено помилку щодо написання по батькові.

Відповідно до ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідне їй для підтвердження трудового стажу та реалізації права на пенсію.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту родинних відносин.

Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення, та необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадку.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, породжує юридичні наслідки, іншої можливості одержати або відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення, немає, тому суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Спору про право суд не вбачає.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Вище викладене відповідно до ст.315 ч.1 п.1, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст., ст.263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в с. Чернівці, Могилів-Подільського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народилася в с. Чернівці, Могилів-Подільського району Вінницької області), яка уклала шлюб із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвише ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №24 від 22 травня 1986 року є матір`ю ОСОБА_5 , є однією і тією ж самою особою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК