П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Київ

Справа № 754/13971/23

Провадження: № 22-ц/824/8271/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченко Віти Олександрівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Саламон О. Б.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.12.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_2 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3917. На виконання зазначених вимог позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A8303, для підписання кредитного договору 1131-3917 від 26.12.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5 700 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 18 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26.12.2022 шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю. Станом на 08.07.2023 загальний розмір заборгованості відповідач за кредитним договором становить 37 335 грн., з яких:прострочена заборгованість за кредитом - 5 700 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 31 365 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 700 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147 грн.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення відсотків відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, Шевченко В. О. в інтересах ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила про те, що позивачем дотримано вимог ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування сумою кредиту, що була надану відповідачу, оскільки останнім не заперечується укладання договору на вищезазначених умовах. Крім того, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача, або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Звертає увагу суду на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останнім не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, 26.12.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1131-3917 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А8303, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 5 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00 % (стандартна процентна ставка), 2,50 % (знижена процентна ставка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 300 календарних днів. Дата повернення кредиту 22 жовтня 2023 (а.с. 9-16).

Відповідно до п. 3.1 цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Пунктом 3.2. Договору для укладення цього договору, у порядку встановленому Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення нового договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.

Згідно з пунктом 11.1. договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 11.3, 11.3.1. Договору позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема,частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансових послугбез нав`язування її придбання.

До договору про відкриття кредитної лінії № 1131-3917 від 26 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 , позивачем долучено Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5 700 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1131-3917 від 26 грудня 2022 року (а.с. 7).

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 08 серпня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 становить 37 335 грн., з яких 5 700грн. - заборгованість за тілом кредиту та 31 635 грн. - проценти за користування кредитом.

23 серпня2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було направлено на поштову адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, проте вимога не була виконана.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 31 635,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 5 700,00 гривень. Також суд зазначив, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем, залишок непогашених відсотків нараховувався включно до 07.08.2023 року. За викладених підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором

є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента

та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності

та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які

є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 4.6. вищевказаного кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка - 2,50 %, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору. Пільгова процентна ставка - 2,50 %, право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору.

Заявлений строк користування кредитом, який складає 18 днів, і нараховані за цей період проценти в сумі 2 565 грн., на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п. 2.3 кредитного договору від 26.12.2022 року № 1131-3917 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного договору, строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 22 жовтня 2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку -18 днів) (пункт 4.3 Договору), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів) (пункт 4.8 договору).

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору № 1210-0236 від 22 травня 2023 року для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендував позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі.

Більше того, п. 4.10 договору передбачена орієнтовна вартість кредиту (за весь строк кредитування складає 57 000 грн та включає а себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 51 300 грн).

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 26.12.2022 року по 22.10.2023 року за користування кредитними коштами.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Як убачається з розрахунку заборгованості, кредитодавцем за період з 26.12.2022 року по 18.02.2023 року нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2, 50 % в день, з 19.02.2023 року - за стандартною процентною ставкою 3, 0 % в день.

Також колегія суддів відмічає, що розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, слід вказати, що суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору,та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором.

Як убачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем, а тому висновки суду першої інстанції про те, що установлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 31 635,00 грн. є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є помилковими.

Більше того, умови укладеного між сторонами кредитногодоговору відповідачем у судовому порядкуне оспорювались.

Також помилковим є посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12), згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на адресу відповідача 15.08.2023 року була направлена вимога про усунення порушень умов кредитного договору № 1131-3917 від 16.12.2022 року щодо сплати процентів.

В той же час, згідно розрахунку заборгованості, проценти позивачем нараховані до 07.08.2023 року, тобто, до пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають зібраним у справі доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в позові.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі3 220,80 грн підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382-384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу Шевченко Віти Олександрівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»(, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) проценти за кредитним договором № 1131-3917 від 26.12.2022 року у розмірі 31 635 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 220,80 грн, а всього 34 855,80 (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура