ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року місто Чернівці справа №718/3382/23

провадження №22-ц/822/359/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення, головуючий в суді першої інстанції суддя Мінів О.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі- АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення.

Посилалося на те, що з 20 вересня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , власність на який набуло у позасудовому порядку, а реєстрація відповідача в житлі порушує його права власника.

Просило виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та/або проживає у житловому будинку, загальною площею 290.00 кв.м., житловою площею 114.60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішити питання щодо судових витрат.

09 листопада 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Андруховичем В.Й. подано клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Посилався на те, що 23 червня 2016 року Кіцманським районним судом вже розглядався тотожний позов. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року у справі №718/463/16-ц задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про виселення із будинку, який є предметом іпотеки.

07 листопада 2022 судом відмовлено у задоволенні заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про виселення.

10 січня 2023 року Чернівецький апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2022 року залишив без змін. А тому вважає, що позивач вдруге звернувся до суду із тотожним позовом про виселення ОСОБА_1 , без належних на те правових підстав. Вказує, що дані позови є тотожними, адже в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто у даній справі вбачається повний збіг обставин справи, що вказані вище. Просив клопотання про закриття провадження у справі задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Андруховича Василя Йосиповича про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження по справі за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Вказало, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з неповним з`ясуванням обставин, шо мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі не виповідають обставинам справи.

Посилалося на те, що справи не є тотожними, оскільки у них різні підстави.

Так, предметом позову у даній справі є виселення відповідачки з підстав вчинення позивачу перешкод у користуванні власністю після набуття АТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

У справі 718/463/16-ц, на яку посилається представник відповідача, предметом позову було виселення відповідачки з підстав набрання рішенням суду законної сили про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, підстави позову у вказаних справах є різними.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Андрухович В.Й. вказав, що ухвала суду прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, з повним з`ясуванням обставин справи.

Вказав, що справи є тотожними, спір стосується одного і того ж позивача та відповідача, позивач з аналогічним позовом звертався, однак з власної ініціативи з 17 жовтня 2016 року по листопад 2022 року не спромігся виконати рішення суду про виселення ОСОБА_1 , пропустивши строки для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом

30 листопада 2009 року заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-742/09 позов ЗАТ КБ «Приватбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVMWGK00000006 від 05 серпня 2005 року звернено стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ЗАТ КБ «Приватбанк». Крім того суд вирішив виселити ОСОБА_2 , який зареєстрований і проживає в зазначеному будинку. Зазначене рішення ніким не оскаржувалося та набрало законної сили 10 грудня 2009 року.

Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року у справі №718/463/16-ц задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Виселено ОСОБА_1 , 1962 року народження, та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який є предметом іпотеки та розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-35).

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2016 року у справі №718/463/16-ц заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 червня 2016 року по справі №718/463/16-ц - залишено без задоволення.

20 вересня 2016 року у позасудовому порядку АТ КБ «Приват Банк» зареєстрував за собою право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

На виконання рішення суду про виселення видано виконавчий лист 17 жовтня 2016 року.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2022 року у справі №718/463/16-ц у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» Солонара Олександра Миколайовича про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про виселення відмовлено (а.с.38-38).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 листопада 2022 року залишено без змін (а.с.39-42).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

У пункті 52 рішення «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02) від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia, заява № 48778/99, пункт 25, ЄСПЛ 2002-ІІ).

Отже, під доступом до правосуддя згідно зі прецедентною практикою ЄСПЛ та відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції розуміють право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Тобто здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою та ухвалення судового рішення на засадах верховенства права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи (стаття 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України можливе лише за умови, якщо є рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за наслідками вирішення позову, що є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. Неможливість повторного розгляду справи після набрання законної сили рішення суду, ухваленого у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц, провадження № 14-58цс18, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, викладено висновок, що застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції 2004 року) зумовлене, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми права позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17, провадження № 14-225цс19, зазначено, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як вбачається з тексту позовної заяви, що АТ КБ «ПриватБанк» просить виселити відповідачку ОСОБА_1 з підстав, що 20 вересня 2016 року Банк зареєстрував за собою право власності в позасудовому порядку на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і реєстрація та проживання відповідачки перешкоджають банку у реалізації свого права власності.

Проте, у справі №718/463/16-ц, на яку посилається представник відповідачки, Банк просив виселити відповідачку з житлового будинку по АДРЕСА_1 з підстав набрання рішенням суду законної сили про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, у вказаних справах збігаються сторони та предмет позову, проте підстави позову є різними.

Як було зазначено вище, що позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і помилково закрив провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу про закриття провадження у справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 367, 368, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2024 року скасувати.

Справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк