УХВАЛА

15 квітня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/1568/24

Провадження №2/751/817/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря судового засідання Мороз М. В.

учасники справи:

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

встановив:

У провадженні Новозаводського районного суду міста Чернігова перебуває цивільна справа за позовом КП «Чернігівводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.12.2021 року до 01.02.2024 року у розмірі 7078 грн 79 коп, 3 % річних - 207 грн 03 коп, та інфляційні втрати - 634 грн 69 коп.

Ухвалою судді від 20.03.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін.

15.04.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Ченцової С.М. з підстав необ`єктивності та неупередженості.

Заява обґрунтована тим, що під головуванням судді Ченцової С.М., при розгляді питання про видачу судового наказу КП «Новозаводське» у справі №751/5112/23 передчасно винесено рішення про задоволення заяви про видачу судового наказу, присуджено чималу суму за послуги, якими фактично позивач не користується та не користувався. Суддею Овсієнко Ю.К. вказаний судовий наказ скасовано. У відповідача виникають сумніви у неупередженості судді Ченцової С.М.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 751/8014/21 встановлено, що у період з січня 2019 року до жовтня 2021 року за електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в обсязі 64 кВт/год на суму 57 грн 60 коп, кошти добровільно сплачені споживачем через особистий кабінет. З огляду на те, що за три роки у відповідача виникла заборгованість за електроенергію у сумі 57 гривень, за освітлення місць загального користування, можна дійти висновку, що відповідач не проживає у квартирі та в найм її не здає.

Вважає, що не задоволення заяви про відвід судді порушуватиме права особи на справедливий суд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

Вивчивши підстави заявленого відводу, співставивши його з матеріалами справи у контексті положень ч. 5 ст. 36 ЦПК України, відповідно до яких незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, суд дійшов висновку про відсутність передбачених процесуальним законом підстав вважати заявлений відвід обґрунтованим.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого відводу судді Ченцової С.М., питання про відвід судді відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40, 258, 260, 352-355 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Ченцової С.М. визнати необґрунтованою та передати до канцелярії суду для визначення її розгляду іншим суддею із складу суду у визначеному ст. 33 ЦПК України порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти її змісту можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С. М. Ченцова