ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/948/24 Справа № 233/6242/23 Суддя у 1-й інстанції - Левчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М. Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №233/6242/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи в певний час, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року, постановлену у складі судді Левчук О. О., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області через підсистему «Електронний суд» з заявою про встановлення факту народження особи в певний час.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є громадянкою України, зареєстрована та мешкає за адресом АДРЕСА_1 .

Станом на 24 лютого 2023 року заявниця перебувала, мешкала на тимчасово окупованій території України за місцем реєстрації, в червні 2022 року завагітніла. На час пологів ОСОБА_1 знаходилась за місцем реєстрації в м.Макіївка, яке знаходиться в окупації з 2014 року. Власноруч виїхати на територію України для народження дитини заявниця не мала можливості з підстав складного матеріального становища та тяжкого перебігу вагітності. ІНФОРМАЦІЯ_1 заявниця ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_2 у медичному закладі в м.Геленджик, РФ. З метою приїзду (повернення) з дитиною в Україну, заявниця звернулася до відповідних органів РФ для оформлення документів для виїзду її та доньки, і змушена була віддати оригінал медичної довідки про народження доньки до уповноваженого органу міграції для видачі їй документів на дитину для перетину кордону.

18 квітня 2023 року відділом запису актів цивільного стану міста-курорту Геленджик управління запису актів цивільного стану Краснодарського краю, видано свідоцтво про народження її доньки серії НОМЕР_1 від 18.04.2023 року, про що зроблено запис №, медична довідка про народження при реєстрації народження була залишена в даному відділі ЗАЦС. Зазначений документ є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до приписів ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Після народження дитини ОСОБА_1 разом із дитиною повернулася до м.Макіївка, де зараз і перебуває. Вона не може особисто зареєструвати народження дитини на території України, оскільки в неї відсутній медичний документ - довідка про народження, яка передбачена Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, яка є підставою для реєстрації дитини в органах цивільного стану. Внаслідок цих обставин ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 , оскільки це має значення для охорони її прав та інтересів та створення умов для здійснення нею особистих немайнових прав.

Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що за відсутності медичного документу, щодо народження дитини, а саме медичного свідоцтва про народження дитини (форма №103/о) передбаченого Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р., яке є підставою для державної реєстрації, заявниця не має можливості звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту народження дитини. Тобто без рішення суду заявниця позбавлена можливості зареєструвати факт народження дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду заявник та її представник не з`явились, були повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована та мешкає за адресом АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_2 у медичному закладі в м.Геленджик. З метою приїзду (повернення) з дитиною в Україну, заявниця зверталась до відповідних органів РФ для оформлення документів для виїзду за межі РФ разом з донькою, і змушена була віддати оригінал медичної довідки про народження до уповноваженого органу міграції для видачі їй документів на дитину для перетину кордону.

18 квітня 2023 року відділом запису актів цивільного стану міста-курорту Геленджик управління запису актів цивільного стану Краснодарського краю, видано свідоцтво про народження її доньки серії НОМЕР_1 від 18.04.2023 року, про що зроблено запис №, медична довідка про народження при реєстрації народження була залишена в даному відділі ЗАЦС. Зазначений документ є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до приписів ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заява про встановлення факту народження дитини не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «ДеЖуфр да ла Праделль проти Франції» De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення заявників до суду та постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали), якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Отже, правила статті 317 ЦПК України надають особі право звертатися до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №759/7001/22.

Відмовляючи у відкритті провадження суд послався на Порядок внесення змін у актовий запис цивільного стану ат його поновлення врегульований затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зазначивши, що фактичним предметом доказування за заявленими ОСОБА_1 вимогами є її належність до громадянства України, а встановлення даного факту законодавством не передбачено. Даний висновок суду на стадії відкриття провадження, на переконання колегії суддів є передчасним, зробленим в супереч вимогам процесуального закону.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: