Справа № 199/2411/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року суддя Амур-Нижньодніпровський районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши заяву позивачів про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська подано заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У своїй заяві позивачі просять суд накласти заборону на відчуження 2/6 частини житлового будинку загальною площею 129,6 кв.м. та житловою площею 83,9 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивують тим, що до предмету їх позову, зокрема, входить визнання за позивачами права власності у порядку спадкування за законом після їх матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/6 частини (по 1/6 частині за кожним з позивачів) житлового будинку загальною площею 129,6 кв.м. та житловою площею 83,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Після звернення до суду з відповідним позовом позивачі дізнались, що на сайті «ОLX» розміщено оголошення про продаж їх будинку. Будинок від імені їх батька за 55000 дол. США продає ріелтор, до якого звернулася донька їх батька від першого шлюбу, яка забрала їх батька до себе та не дає йому можливості з ними спілкуватися. Тому є реальна необхідність у забезпеченні позову.

Суд, розглянувши підстави поданої заяви, дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст.151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1ст. 153 ЦПК Українизаява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року"Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Враховуючи докази, надані заявником на підтвердження своїх вимог, а саме виставлення на продаж спірного будинку, факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що слід заборонити вчинення будь-яких дій щодо вказаного майна шляхом накладення заборони на відчуження.

Тому, на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149,150, 153,157 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивачів про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню майнових прав на 2/6 частини житлового будинку загальною площею 129,6 кв.м. та житловою площею 83,9 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 020.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко