1Справа № 335/2026/24 2/335/1429/2024
РІШЕННЯ
18 квітня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Безштанківської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, -
У лютому 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Калініна С.К. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави
Посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом без додержання порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
07 березня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та просить у задоволенні позову відмовити з огляду на таке. Так, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог. При цьому, посилаючись на те, що сума боргу за виконавчим написом є значно завищена, тобто не безспірна заборгованість, позивачем не зазначено будь-яких доводів щодо неправильного обчислення сум заборгованості. Отже, будь яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо) позивачем суду не надано. Позивач також зазначав, що кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість, та вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався, однак його копія до суду не надана. Таким чином, докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення. Зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 на підставі документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Так, банком при звернення до приватного нотаріуса було надано всі передбачені законом документи за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відтак виконавчий напис вчинено з додержанням вимог законодавства. Посилаючись на те, що позивачем, в свою чергу, не надано жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості чи заборгованості у іншому розмірі ніж вказана у виконавчому написі на час його вчинення представник відповідача зазначає, що підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відсутні. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України представник відповідача зазначив, що застосування вказаної норми не підлягає до відносин, які виникли на підставі договору. Крім цього, грошові кошти які стягнуті з позивача в порядку виконавчого провадження є кредитними коштами банку, які позивач зобов`язаний повернути відповідно до умов договору, а відтак, враховуючи те, що позивачем заборгованість по Договору не погашена, стягнення цих коштів на користь відповідача не є безпідставним. З приводу заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що зважаючи на складність справи та зміст позовної заяви, то її розмір є завищеним, недоведеним жодними доказами, та таким що дійсно не відповідає складності справи, а тому не підлягає задоволенню, або підлягає зменшенню.
Позивач та його представник, будучі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, разом з тим, у позовній заяві представник позивача зазначив, що просить розгляд справи провести за відсутності сторони позивача.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило, у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить судове засідання провести без участі представника банку, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення проведення судового засідання не надходило.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення проводиться за період з 23.09.2021 по 08.12.2021 року.
Сума заборгованості складає 37 041,36 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 102,40 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 28 313,72 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами 625,24 грн.
За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувана, в розмірі 580,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.
З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.
Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.
Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.
Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
З приводу доводів представника відповідача щодо наявності правових підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, а саме заборгованості позивача за кредитним договором, яка останнім не спростована належними доказами, безспірності розрахунку заборгованості з огляду на відсутність контрозрахунку позивача суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», (12 серпня 2022 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК») та позивачем Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №630134660 від 14.05.2014, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Такий висновок відповідає постановам Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 № 158/2157/17.
Крім того, суд звертає увагу на те, що саме на стягувача покладено обов`язок довести безспірність заборгованості, а не на боржника.
Відповідачем не було надано жодних документів на підтвердження розміру заборгованості.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.
Одним із випадків відпадання підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності збоку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України).
Як убачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької К.О. від 15.02.2024 №3778 в межах ВП №69525413 з боржника ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 7 547,83 грн.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7 547,83 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.
Представником відповідача АТ «СЕНС БАНК» у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у якому зазначено про те, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належними доказами та є завищеним оскільки не відповідає складності вказаної категорії справ.
Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1196480 від 21.02.2024, Договором про надання професійної правничої допомоги від 05.02.2024 року, Додатком 1 до Договору від 05.02.2024 року, яким встановлено перелік та вартість послуг за Договором, Додатком №2 до Договору від 05.02.2024 року Актом виконаних робіт від 21.02.2024 з описом наданих послуг та їх вартості, платіжну інструкцію №117850 від 08.02.2024 року згідно якої позивачем сплачено на рахунок адвокатського бюро «Калінін і партнери» 3000,00 грн., платіжну інструкції №118621 від 13.02.2024 року згідно якої позивачем сплачено на рахунок адвокатського бюро «Калінін і партнери» 2 500,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Представник відповідача у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу зазначив, що вважає заявлений позивачем розмір на професійну правничу допомогу завищеними та посилаючись на судову практику в аналогічних справах просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Дослідивши надані докази, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка позову, заяви про забезпечення позову), суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту його прав, як споживача кредитних послуг, то на дані спірні правовідносини поширюються Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягуються з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, суд відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 968,96 грн., а також за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 грн., а всього 1 453,44 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 7 547 (сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 83 копійки.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» ( , адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100).

Третя особа 1: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна (адреса: м.Запоріжжя, вул.В.Сергієнка, буд.25, прим.148 ).

Суддя: А.Б. Алєксєєнко