Cправа № 563/2041/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2024 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Миколайчук М.О.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Спічек Г.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи адвоката Турович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 . В обгрунтування заяви вказала, що з останнім з 2019 року проживала разом та разом із своїми дітьми перебувала на його утриманні. Із ОСОБА_3 вела спільне господарство, піклувалась про нього, після його призову у травні 2023 року до Збройних сил України, він хоч і знаходився далеко, проте продовжував утримувати її та перераховувати гроші на утримання ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув. Встановлення вказаних фактів необхідне їй для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , з огляду на що звернулась до суду із даною заявою, оскільки інших способів встановлення цих фактів не існує.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Спічек Г.В. в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вказала, що її син не утримував сім`ю ОСОБА_1 , так як ОСОБА_4 працювала офіційно і досі працює неофіційно, а також отримує аліменти від батька її дітей. А її син ОСОБА_3 ніде не працював у 2020-2023 роках. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жили на кошти, які заробляла ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 здійснював дрібний ремонт в її будинку, допомагав по господарству і тому часу на інші підробітки у її сина не було. Визнала, що її син ОСОБА_3 та ОСОБА_1 жили разом десь із січня 2020 року і до часу його мобілізації - 09 травня 2023 року. За цей період, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сварились, то син двічі повертався та жив у неї якийсь час. Також зазначила, що все, що вони з ОСОБА_3 нажили разом залишила ОСОБА_1 і не вимагала віддати, зокрема, телевізор та автомобіль, якими досі користується ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи адвокат Турович О.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вказаної заяви в частині перебування ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей на утриманні у померлого ОСОБА_3 . Вказала, що ОСОБА_1 в період з 2018 року по 2021 рік була офіційно працевлаштована та отримула заробітну плату, а також на утримання її дітей колишній чоловік сплачує аліменти, тобто грошова допомога, якщо вона і надавалась ОСОБА_3 в якомусь розмірі, то вона не була постійним та основним джерелом до існування сім`ї ОСОБА_1 . ОСОБА_3 їздив на заробітки у 2019 році, проте це було ще до моменту, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали проживати разом. Суми, які заробляв ОСОБА_3 періодичними заробітками, встановити неможливо і чи вказаних коштів взагалі вистачало на проживання самого ОСОБА_3 . Тому пояснення свідків в цій частині є лише їх припущеннями і здогадками.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, з серпня 2019 року він почав залишатись у будинку ОСОБА_1 і доволі швидко переїхав жити до неї. ОСОБА_3 допомагав односельчанам по господарству і цим заробляв кошти. ОСОБА_1 виїздила за кордон на заробітки, на ковбасні підпрацьовувала також інколи. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, купували продукти харчування, ходили в гості разом. Батько дітей ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, але сплачував їх нерегулярно.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, з кінця 2019 року і по дату коли його забрали на військову службу в травні 2023 року. ОСОБА_3 гарно ставився до дітей ОСОБА_1 , піклувався про ОСОБА_4 та її дітей, здійснював ремонт в будинку ОСОБА_1 , неодноразово купував продукти харчування. Крім того, ОСОБА_8 здійснював різні дрібні роботи у односельчан, особисто свідку допомагав збирати кухонні меблі. Випроводжали на військову службу ОСОБА_9 з будинку ОСОБА_4 . Коли проходив службу, то ОСОБА_5 надсилав ОСОБА_4 на картку гроші. ОСОБА_1 періодично працювала неофіційно на ковбасні. Батько дітей ОСОБА_1 сплачував аліменти нерегулярно.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 і вказала, що разом із ОСОБА_11 проживав близько чотирьох років. Вказала, що діти ОСОБА_4 слухались ОСОБА_9 та поважали. Спочатку як тільки вони почали жити разом, то ОСОБА_4 ще їздила на роботу в Київ, потім трохи почала підпрацьовувати на ковбасні. ОСОБА_3 виконував різні роботи у односельчан. Знає, що як ОСОБА_9 мобілізували, то він надсилав гроші ОСОБА_4 . Батько дітей ОСОБА_4 знаходиться за кордоном і кошти на утримання дітей сплачує нерегулярно.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є сестрою ОСОБА_3 і підтвердила, що її брат час від часу проживав із ОСОБА_1 , так як інколи приїжджав, коли вони сварились, і жив у батьківському будинку. ОСОБА_3 офіційно не працював, ОСОБА_1 працювала на ковбасні неофіційно та виїжджала за кордон на заробітки. Вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 жили на гроші ОСОБА_1 , так як вона заробляла більше. Мобілізувався ОСОБА_5 з будинку ОСОБА_4 .

Свідок в судовому ОСОБА_13 в засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її рідною тіткою і відповідно ОСОБА_3 був її двоюрідним братом. Вказала, що ОСОБА_3 переважно проживав по місцю реєстрації в АДРЕСА_1 і дуже рідко проживав у ОСОБА_1 . Коли приїздила відвідати тітку, то бачила, що ОСОБА_3 постійно був там. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наче жили разом, проте жили не дуже мирно.

Заслухавши учасників, свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 загинув у зв`язку з виконанням обов`язків війської служби ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новомаркове Краматорського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2023 року та Витягом із наказу командира війської частини НОМЕР_2 № 278 від 07 жовтня 2023 року.

Згідно довідки № 16-01-15/214 від 18 вересня 2023 року, виданої Даничівським старостинським округом №6 Корецької міської ради Рівненської області встановлено, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , який проживав за вказаною адресою без реєстрації протягом 4 (чотирьох) років. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели спільне домашнє господарство.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, вимога в частині встановлення факту проживання дітей ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з?ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім?єю; спільний побут; взаємні права та обов?язки.

На основі аналізу досліджених судом доказів, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2019 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується факту перебування на утриманні, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім?ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім?ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім?ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім?ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов?язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі №686/8440/16-ц.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі №1-8/99 (№5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім?ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов?язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім?ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім?ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім?ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім?ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

ОСОБА_1 є матір`ю двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження.

Згідно довідки Корецького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ від 01 листопада 2023 року з ОСОБА_16 , як батька дітей ОСОБА_1 за судовим наказом №563/977/18 стягуються аліменти на утримання дітей, доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку по аліментах ОСОБА_16 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей з липня 2018 року і станом на 13 листопада 2023 року хоч і мав заборгованість в сумі 35 181 грн. 64 коп., проте за період з липня 2018 року по листопад 2023 року ним було сплачено аліменти на суму 191 213 грн.

ОСОБА_1 була працевлаштована з 13 серпня 2018 року по квітень 2021 року та отримувала заробітну плату у вказаний період. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ "Горинь Агро" 2 484 грн 47 коп., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та війського збору станом на 26 жовтня 2023 року.

Тоді як у вказаний період ОСОБА_3 був непрацевлаштованим офіційно.

Згідно відміток у закордонному паспорті ОСОБА_3 , то останній раз він виїхав за кордон 23 вересня 2019 року та повернувся 18 грудня 2019 року.

09 травня 2023 року ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призначено види забезпечення та він почав отримувати регулярний дохід, що підтверджується Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 127 від 09 травня 2023 року.

Також спростовується факт перебування на утриманні ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей і показаннями свідків, оскільки ОСОБА_1 мала регулярний дохід в період 2018-2021 років, після періодично працювала неофіційно та з 2018 року отримує аліменти на утримання дітей.

Суд також бере до уваги, надані ОСОБА_1 , роздруківки про перекази ОСОБА_3 на її на картку грошових коштів в період з 01 червня 2023 року по 01 вересня 2023 року, проте вказані виплати тривали лише три місяці і не були основним та постійним джерелом засобів до її існування та існування її дітей.

Всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, заявниця в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 належних доказів не надала і судом їх не здобуто, а тому суд вважає в цій частині заяву недоведеною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2019 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя: Н.А. Загородько