Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/264/24
Номер провадження: 2-др/511/1/24
17 квітня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,
представника позивача- адвоката Рябоконь В.І. (дистаційно),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області заяву представника позивача адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості,,
І. Стислий виклад позиції позивачів.
25.03.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості.
Вказана заява мотивована тим, що Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.03.2024 року закрито провадженням по справі.
На підставі вищевикладеного, представник позивача просила суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2278грн.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
На заяву представника позивача представник відповідача подав заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000грн., та відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заявленої суми судових витрат у вигляді судового збору. ( а.с.181-185).
08.04.2024 року від представника позивача надійшли пояснення по справі. ( а.с.196-198_
ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача адвокат Кравець І.Г. в судове засіданні не заявилась, надала заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника. ( а.с. 171).
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
25.03.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кравець І.Г. , яка діяла на підставі ордера серії ВН № 1319486 від 04.01.2024 року, про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2278грн.
До заяви додано: договір № 27/12/3 про надання правової допомоги від 27.12.2023 року,
Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 27.12.2023 року, АКТ №1 надання послуг від 2ё.03.2024 року за Договором про надання правової допомоги № № 27/12/3 від 27.12.2023 року, Рахунок № 22 від 22 березня 2024 року. ( а.с. 158-162)
Представник позивача не надав документів, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).
Представник відповідача подав до суду заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000грн., та просив суд відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заявленої суми судових витрат у вигляді судового збору. ( а.с.181-185).
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що представник позивача не надав суду документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи), про що зазначено в клопотанні представника відповідача.
Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1частини другої статті 137 ЦПК України та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Як вбачається з письмових матеріалів справи, 27.12..2023 року між Адвокатським об`єднанням «СЕРГЕЄВ, БОЯРСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 укладено договір № 27/12/3 про надання правової допомоги. ( а.с.158-161)
Відповідно до пункту 5.1 Договору, вартість послуг адвокатського об`єднання за цим Договором визначається як сума гонорарів Адвокатського об`єднання за надані Послуги та витрат, понесених Адвокатським об`єднанням у зв`язку з наданням послуг. Гонорари за Послуги Адвокатського об`єднання (Гонорари) розраховуються, як правило, шляхом множення погодинної ставки співробітників Адвокатського об`єднання, залучених до виконання доручення Клієнта, на кількість годин, витрачених співробітниками адвокатського об`єднання для виконання доручення. Погодинні ставки (тарифи) співробітників Адвокатського об`єднання: 2000,00 грн. - адвокат; 1000,00 грн. - помічник адвоката. (зворотній бік а.с.158)
Відповідно до пункту 2 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/12/3 від 27.12.2023 р., сторони погодили вартість і оплату гонорару, гонорар за цим договором становить 10 000грн. Вартість послуг, зазначену в п. 2.1. даного Додатка, Клієнт сплачує на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання після узгодження акту наданих послуг за Договором та протягом 60 календарних днів з дати виставлення рахунку.( зворотній бік а.с. 161)
Згідно з пунктом 2 додатків від 06.03.2023 року до договорів про надання професійної правничої(правової) допомоги від 30.03.2020 року, сторони погодили, що строк здійснення оплати за надання професійної правничої (правової) допомоги протягом 3 (трьох) місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. ( а.с. 120,123).
Відповідно до Акту №1 наданих послуг від 21.03.2023 року за Договором про надання правової допомоги № 27/12/3 від 27.12.2023 р., Адвокатським об`єднанням надано детальний опис робіт (наданих послуг), загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 5годин. (а.с. 162)
Адвокатським об`єднанням «СЕРГЕЄВ, БОЯРСЬКИЙ І ПАРТНЕРИ» виставлений Братущенкову В.І. рахунок № 22 від 22 березня 2024 року для здійснення оплати за надання професійної правничої (правової) допомоги, який ОСОБА_1 отримав 22.03.2023 року( зворотній бік а.с. 162)
Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.
Так, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Суд, зазначає, що сума заявлених позовних вимог по справі становила 227 749,62грн., а розмір гонорару визначений в розмірі 10 000грн., що є співмірним із складністю цієї справи і наданим адвокатом обсягом послуг.
Відтак, враховуючи, що представник позивача підтвердив, понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути підтверджені витрати на професійну правничу(правову) допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення судового збору з відповідача.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2277,50грн що підтверджується платіжною інструкцією № 943 від 18 січня 2024 року.
Ухвалою Роздільтнянського районного суду Одеської області від 21.03.2024 року, позивачу повернено з державного бюджету 50% судового збору, що становить 1138,75 грн..
Оскільки судом встановлено, що відповідачем ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» задоволені заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 після пред`явлення позову, то відповідно з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь позивача належить стягнути 50% понесених ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1138,75 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270, 353 ЦПК України, суд
Заяву позивача адвоката Кравець Інни Григорівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості, задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 18.04.2024 року.

Суддя С. І. Гринчак