ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/903/23 Номер провадження 22-ц/814/1708/24Головуючий у 1-й інстанції Макарчук С.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Пасюк Василь Володимирович, на заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди, у якому прохав суд: зобов`язати відповідача за власний рахунок відновити водопостачання до будинку позивача; зобов`язати відповідача провести демонтаж вигрібної ями; зобов`язати відповідача провести демонтаж воріт до двору загального користування; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2022 року сусід позивача ОСОБА_2 самостійно, без будь-якого узгодження із позивачем, як із співвласником будинку, та без будь-якого дозволу міської влади переробив водогін, яким відбувалося постачання питної води до будинку, в результаті чого позивач повністю позбавлений водопостачання.

На неодноразові звернення до відповідача останній не реагує, скарги до міської ради, поліції та прокуратури також не мали жодного результату, а позивачеві вказували на вирішення питання у судовому порядку.

Через вказані дії позивач із вересня 2022 року, будучи інвалідом ІІІ групи, змушений ходити по воду до сусідів за 150-200 метрів, що завдає йому труднощів та моральної шкоди протягом тривалого часу.

Також позивач вказує, що ОСОБА_2 самостійно, без будь-якої згоди зі співвласниками будинку, поставлено залізні ворота до двору загального користування, що порушує права позивача на вільне та безперешкодне користування своєю власністю та йому доводиться витрачати додаткові зусилля для подолання перешкод у користуванні земельною ділянкою (ділянкою двору). Періодично відповідач нагромаджує купи будівельного сміття прямо на проїзді у двір, через що позивач неодноразово звертався до міської ради та поліції, однак впливу на відповідача не було вчинено.

Встановивши залізні ворота, ОСОБА_2 створив несприятливі умови для проживання позивача, порушивши правила добросусідства, а міська рада вказувала відповідачеві на необхідність виносу металевих воріт на межу вулиці.

Крім того, відповідач самостійно, з порушенням санітарних норм і правил на подвір`ї загального користування та на дорозі до частини будинку позивача влаштував вигрібну яму. Позивач зазначає, що вказана вигрібна яма влаштована без згоди позивача, без будь-якого документального оформлення та з порушенням санітарних норм і правил щодо такого облаштування, має укриття лише декількома бетонними плитами і не є герметичною, через що по двору відчувається сморід. Відстань від вигрібної ями до належної позивачеві частини будинку становить 5 метрів, у зв`язку з чим позивач не може відкривати вікна у будинку.

Позивач стверджує, що вказаними діями відповідач створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що перебуває у спільному користуванні як прибудинкова територія загального користування, та власністю позивача, позбавив останнього користування питною водою протягом 9-ти місяців (на час звернення до суду) тощо, що спричинило позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000,00 грн із розрахунку 185,00 грн за день без водопостачання упродовж 9 місяців (тобто, 270-ти днів), вважаючи такий розмір розумним та справедливим.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із заочним рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав суд його апеляційну скаргу задовольнити, а заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки при його ухваленні допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач зауважує, що суд першої інстанції, незважаючи на обґрунтовані доводи та належні докази, що були ним надані, покази свідків, які також підтвердили обставини, викладені позивачем у позові та поясненнях у судових засіданнях, відмовив у задоволенні позову повністю.

У вересні 2022 року відповідач ОСОБА_2 самостійно, без будь-якого узгодження із позивачем, як із сусідом та співвласником будинку, та без будь-якого дозволу міської влади переробив водогін, яким відбувалось постачання питної води до будинку. У результаті цього позивач був повністю позбавлений водопостачання. Неодноразові звернення до відповідача щодо відновлення водопостачання лишились без реагування. Позивач наголошує, що припинення водопостачання його оселі виникло в результаті незаконних дій його сусіда/відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, місцевим судом проігноровано порушення відповідачем вимог санітарних норм та правил, адже питання розміщення вигрібної ями та норми вигрібної ями закріплено у Державних санітарних нормах та правилах утримання територій населених місць.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 та його представник адвокат Пасюк В.В., взявши участь у розгляді справи, вимоги поданої апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити з підстав, що у ній наведені.

Виконавчий комітет Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області направив до Полтавського апеляційного суду заяву, у якій прохав суд розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, за наявними матеріалами справи, рішення прохали прийняти на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 121,75 кв.м., житловою площею 78,48 кв.м., зазначеного в плані літерою «А», сарая літери «Б», сарая літери «В», сарая літери «Г», вбиральні літери «Д», вбиральні літери «Ж», вбиральні літери «Е», огорожі номер «№1» (а.с. 6-7).

Місцевим судом встановлено та не заперечувалося учасника справи, що власниками інших частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 20-25, 101-112) та третя особа ОСОБА_3 (а.с. 80-82).

Із технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 2014 рік, вбачається, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння в цілому, межує із земельними ділянками № НОМЕР_1 та №6, а також зі стадіоном з протилежної від вул. Касьяна сторони (а.с. 14-16).

Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради № 1106 від 06 листопада 2008 року затверджено акт комісії міської ради від 25 вересня 2008 року щодо обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 згідно заяви громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с. 20).

Зазначеним актом від 25 вересня 2008 року встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у користуванні трьох співвласників житлового будинку і є двором загального користування. Вищезгадані громадяни вирішили розділити двір на підставі добросусідських відносин та добровільного розподілу, який комісією міської ради погоджений (а.с. 20, зворотна сторона).

Актом комісії Кобеляцької міської ради від 10 березня 2016 року встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , є двором загального користування. Рекомендовано співвласникам будинку підтримувати добросусідські відносини та використовувати прибудинкову територію згідно з чинним законодавством (а.с. 21, зворотна сторона).

Актом комісії Кобеляцької міської ради від 14 червня 2017 року встановлено, що двір загального користування за адресою: АДРЕСА_1 , є неоформленою прибудинковою територією багатоквартирного (розділеного на 3 квартири) житлового будинку за цією адресою, земельна ділянка між співвласниками офіційно не розділена, прибудинкова територія невизначеної площі, до будинку влаштований один в`їзд, кожен зі співвласників користується територією без згоди інших власників квартир, дії жителів будинку незаконні та документально не підтверджені. Комісією рекомендовано розпоряджатися та користуватися двором загального користування, де знаходиться будинок, за згодою всіх співвласників, можливий розподіл двору за згодою співвласників, у разі неможливості вирішити розподіл двору та спірні питання на основі добросусідства, запропоновано звернутися до суду (а.с. 21).

Відповідно до листа Кобеляцької міської ради на ім`я позивача від 02 грудня 2022 року № 02-26/2376 за результатами обстеження двору загального користування за адресою: АДРЕСА_1 , комісія встановила, що двір загального користування є неоформленою прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, земельна ділянка між співвласниками офіційно не розділена, прибудинкова територія невизначеної площі, кожен зі співвласників користується територією без згоди інших власників квартир, ОСОБА_2 провів водогін відповідно до проєкта на водопостачання та водовідведення. ОСОБА_2 запропоновано ворота переставити на межі земельної ділянки та тротуару по АДРЕСА_1 . Також повідомлено, що всякі дії на земельній ділянці комунальної власності міської ради повинні погоджуватися з власником земельної ділянки, тобто, міською радою. Комісією рекомендовано розпоряджатися та користуватися двором загального користування, де знаходиться будинок, за згодою всіх співвласників, можливий розподіл двору за згодою співвласників, у разі неможливості вирішити розподіл двору та спірні питання на основі добросусідства, запропоновано звернутися до суду (а.с. 23).

Місцевим судом встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що із зазначених актів комісій та листа міської ради вбачається існування тривалого конфлікту між позивачем та відповідачем з приводу користування прибудинковою територією загального користування.

Відповідно до листа Кобеляцької міської ради від 31 березня 2023 року № 02-26/923 на ім`я позивача у міській раді рішення про надання дозволу на проведення водопостачання та водовідведення ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у міській раді відсутні. Повідомлено, що рішення міської ради, прийняті до 2010 року, передані в архівний відділ Полтавської районної державної адміністрації, тому рекомендовано позивачеві звернутися до вказаної установи (а.с. 25).

Відповідно до абонентських (розрахункових) книжок, які містять відповідні відмітки про проведення оплати та звірки показників лічильників, батько позивача ОСОБА_6 та в подальшому його спадкоємець ОСОБА_1 з 2005 року користувалися послугами Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» (далі - Кобеляцьке КП «Водоканал Плюс») з водопостачання і станом на 01 вересня 2022 року заборгованість за водопостачання у позивача перед підприємством відсутня (а.с. 29-43).

19 вересня 2022 року позивач звернувся до Кобеляцького КП «Водоканал Плюс» із заявою з проханням з`ясувати, чому в його помешканні відсутнє водопостачання (а.с. 45).

Відповідно до повідомлення Кобеляцького КП «Водоканал Плюс» № 253 від 07 жовтня 2022 року, підприємством протягом 2022 року роботи по ремонту чи відключенню водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , не проводилися (а.с. 27).

З робочого проекту водопостачання та каналізації жилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина ОСОБА_2 , замовлення № 53 від 22 жовтня 2001 року, замовник ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач звернувся із замовленням на виготовлення проектної документації належної йому частини будинку (квартири АДРЕСА_3 ), а рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради № 874 від 18 жовтня 2001 року йому було надано дозвіл на проведення води в будинок АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_4 17 жовтня 2001 року була надана згода ОСОБА_2 на проведення водогону через його садибу до садиби відповідача, що було ним підтверджено в судовому засіданні місцевого суду. Генеральним планом визначено параметри водогону та точку підключення, яка розташована на території городу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначено параметри каналізації та місця розташування вигрібної ями та схему її влаштування (а.с. 101-112).

Позиція суду апеляційної інстанції

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша - п`ята статті 319 ЦК України).

Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України).

Стаття 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» передбачала, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проєктуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проєктуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати санітарного законодавства.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року, визначено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до пункту 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Відповідно до пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з чинним законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, водночас відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Слід також враховувати напрямок схилу ділянки.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини на приватне і сімейне життя, житло і кореспонденції. У випадку, коли особа серйозно стурбована незручностями, спричиненими іншими особами (зокрема поведінка сусідів), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися комфортом свого житла. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла потрібно визначити, чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Необхідно враховувати всі обставини справи, зокрема інтенсивність та тривалість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 350/652/17 (провадження № 61-4571св19), від 14 грудня 2021 року у справі № 149/736/20 (провадження № 61-16146св21).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з аналізу матеріалів справи вбачається, що позивачем не було доведено належними та достатніми доказами факту порушення відповідачем його прав у зв`язку з розміщенням вигрібної ями шляхом, у тому числі, недотримання Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, оскільки з наданих доказів неможливо встановити конфігурацію спірної вигрібної ями, її місцерозташування та віддаленість від помешкання ОСОБА_1 , що у свою чергу виключає можливість задоволення позовних вимог у цій частині.

Що ж стосується відсутності водопостачання у помешканні позивача, то останнім не було доведено суду, що саме внаслідок дій відповідача водопостачання було припинено, оскільки довідка Кобеляцького КП «Водоканал Плюс» про відсутність ремонтних робіт чи відключення водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , беззаперечно не свідчить про вчинення таких дій саме ОСОБА_2 . Крім того, частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що власник земельної ділянки - Кобеляцька міська рада пропонувала відповідачеві перенести ворота на межі земельної ділянки та тротуару по АДРЕСА_1 (а.с. 23). Відомості про виконання відповідачем наданих органом місцевого самоврядування рекомендацій матеріали справи не містять.

Водночас, місцевим судом правильно встановлено, що жоден із наданих до суду доказів не доводить, що зазначені спірні ворота створюють перешкоди у користуванні позивачем належним йому майном, а доказів того, що їхній розмір дійсно не дозволяє заїзд транспортних засобів до двору і це унеможливлює чи істотно ускладнює позивачеві користування належною йому частиною будинку, ОСОБА_1 не надано.

Оскільки відшкодування моральної шкоди є похідним від встановлення порушення прав та законних інтересів позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, то за відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача за власний рахунок відновити водопостачання до будинку позивача; зобов`язання відповідача провести демонтаж вигрібної ями; зобов`язання відповідача провести демонтаж воріт до двору загального користування, - відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, а також балансу прав та інтересів сторін спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано доказів, які б безспірно свідчили про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Пасюк В.В., слід залишити без задоволення, а заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Пасюк Василь Володимирович залишити без задоволення.

Заочне рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко