РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ігнатенко Г.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Похованням ОСОБА_4 здійснював ОСОБА_1 , що стверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання №1051 квитанцією № 1051 від 15.11.2021, рахунком-фактурою № Ц-00013364 від 22.11.2021, станцією № 13815 від 22.11.2021, фіскальним чеком від 22.11.2021, довідкою на одержання та поховання праху, постановою про дозвіл на видачу трупу від 16.11.2021, свідоцтвом про ховання № НОМЕР_1 . Платником та замовником за цими документами є ОСОБА_1 , який проживав разом з померлою. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 19.04.2012. Відповідно до зазначеного свідоцтва інша частина квартири належала сину ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Проте ОСОБА_5 помер ще до смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Спадкоємцем після його смерті є його дідусь по лінії батька - ОСОБА_3 , оскільки батько ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. 17.12.2021 ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті онука. В той же час, ОСОБА_1 був хрещеним сином ОСОБА_4 , а з її сином - ОСОБА_5 , перебував у близьких стосунках, вони зростали разом та сприймали один одного як рідні брати. Так, після смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , на прохання її сина - ОСОБА_5 , під час його відсутності вдома, позивач - ОСОБА_1 залишався з ОСОБА_4 , так як вона боялася бути сама.Оскільки ОСОБА_1 проживав один, то починаючи з 2014 року, він переїхав до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та став фактично проживати з ними. ОСОБА_1 сприймав свою хрещену мати як рідну, а ОСОБА_5 як брата, він завжди находився поряд, допомагав їй пережити горе через втрату сина, у його похованні, підтримував, піклувався та не залишав її на одинці. В зв`язку з цим, ОСОБА_4 вирішила скласти заповіт на користь ОСОБА_1 , проте не встигла оскільки раптово померла. Заявник з померлою мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, спільно харчувались, придбавали продукти харчування і непродовольчі товари, а також піклувались один про одного. Дані обставини підтверджуються квитанціями, зокрема квитанцією від 26.10.2020, згідно якої ОСОБА_1 сплачено за споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , квитанціями від 18.10.2019, 04.11.2019, 20.11.2019, 22.11.2019, 23.12.2020 про грошові перекази між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , сином померлої, видатковою накладною від 10.07.2015 про купівлю вікна в квартиру, довідкою КП «ВРЕЖА № 13» від 31.03.2012 про проживання ОСОБА_1 за адресою померлої та скріншотами переписки з ОСОБА_4 . Факт спільного проживання підтверджується актом від 01.12.2022, згідно якого в результаті обстеження на предмет фактичного проживання мешканців в квартирі АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_1 проживає у цій квартирі з 2014 року та по теперішній час. Вважаючи себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. із заявою про прийняття спадщини. Проте 16.09.2022 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. видано постанову №450/02-31 від 16.09.2022 про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої, ОСОБА_4 .Постанова нотаріуса обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не надав жодних документів для підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_4 . В зв`язку з відсутністю документів, достатніх для підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо.На підставі зазначеного 20.02.2023 ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт проживання його зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, а саме з 2014 року. Проте, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 відмовлено у відкритті окремого провадження в справі за заявою ОСОБА_1 . ОСОБА_1 з 2014 року до дня смерті ОСОБА_4 постійно проживав разом з нею, був пов`язаний спільним побутом, а також мав з нею взаємні права та обов`язки. Ці ознаки властиві сім`ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, проте відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перешкоджає лійсненню позивачем права на спадкування та можливості оформити спадщину у встановленому законом позасудовому порядку.

З огляду на вказане, просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем - ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, а саме з 2014 року. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерії Валеріївни належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

01.12.2023 року надійшли матеріали спадкової справи № 14/2022 яка заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 06.12.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерії Валеріївни належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 .

22.12.2023 року надійшли матеріали спадкової справи № 13/2022, яка заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 08.01.2024 року клопотання представника Запорізької міської ради про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Запорізьку міську територіальну громаду в особі Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, пр. Соборний, 206 ) Підготовче судове засідання відкладено.

Позивачу та представнику позивача у судовому засіданні 08.01.2024 року роз`яснені положення ст. 51 ЦПК України та право позивача на заміну відповідача чи залучення співвідповідача, а також наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача. У судовому засіданні 08.01.2024 року представник позивача заперечував проти залучення до участі у справі в якості третьої особи Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, вказавши, що належним відповідачем є ОСОБА_3 , який хоча і пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , проте у подальшому може звернутися до суду і визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому саме ОСОБА_3 є відповідачем за позовом і позивач не бажає залучати до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача чи третьої особи територіальну громаду.

02.02.2024 року від третьої особи Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому третя особа зазначила, що факт проживання позивача з родиною ОСОБА_7 не підтверджено жодними належними і допустимими доказами. Також вважає недоведені обставини створення позивачем сім`ї з родиною ОСОБА_7 . дана квартира має всі ознаки відумерлої спадщини. Таким чином, жодного достовірного доказу на підтвердження факту проведення спільних витрат з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зокрема, сплачування/придбання ними будь-якого майна в інтересах сім`ї як рухомого так і не рухомого (в тому числі: товарні чеки, квитанцій про оплату товарів, зокрема про придбання меблів, побутової техніки, предметів вжитку, договорів та свідоцтво про набуття спільної власності), спільної участі у витратах на утримання житла, його ремонт, участі у догляді один за одним під час хвороби, в тому числі понесення витрат на лікування, надання взаємної допомоги, наявність заповітів, ділової та особистої переписки, доказів на підтвердження джерел формування спільного бюджету, доказів щодо домовленостей про порядок користуванням житловим приміщенням, документів щодо фактичного проживання як членів сім`ї та якої спорідненості. Саме по собі понесення витрат позивачем на поховання не може бути підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю, пов`язаність їх спільним побутом, наявність у них взаємних прав та обов`язків, що є визначальними у вирішенні питання про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини та у подальшому спадкуванню на підставі ст. 1264 ЦК України. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 28.09.2023 року нотаріусом отримано заяву від ОСОБА_3 , 1942 року народження, родича померлих, на яку нотаріусом надано відповідь від 04.10.2023 в якій зазначено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати рішення суду про надання додаткового строку на прийняття спадщини та підтвердити факт родинних відносин. ( в матеріалах спадкових справ відсутнє). Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 , 1942 р. н., пропустив строк для прийняття спадщини та до даного часу не скористався своїм правом звернення до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, не може бути належним відповідачем у справі 335/10426/23 за позовною заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визначення права власності на майно в порядку спадкування за законом, особа яка не вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до закону. Вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства належним відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування - Запорізька міська рада.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі і наполягає на його задоволенні на підставах, що зазначені у позовній заяві. Вказав, що проживав разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 однією сім`єю до смерті ОСОБА_11 квартирі мав особисті речі, які забрав після смерті ОСОБА_12 . Вказав, що на момент смерті ОСОБА_13 він був у відряджені, а коли повернувся дізнався, що ОСОБА_9 померла, організував її поховання. Вважає, що належним відповідачем є ОСОБА_3 дідусь ОСОБА_5 , який є спадкоємцем ОСОБА_5 .

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, з підставах, які зазначені у відзиві на позов. Додатково наголосила, що належних доказів на підтвердження факту спільного проживання однією родиною позивачем суду надано не було, а третьою особою надані докази, що позивач не мешкав однією родиною з померлою. Також вважає, що територіальна громада є належним відповідачем за позовом, оскільки також звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Відповідач у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, проте відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи також не подано, а тому суд ухвалив здійснювати судовий розгляд у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, у тому числі і матеріали спадкових справ №13/2022, №14/2022 приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення юридичних фактів, мають розглядатися у порядку окремого провадження.

Як роз`яснено в п. 2,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідачами у випадку розгляду справи в позовному провадженні є інші спадкоємці померлого, оскільки саме на їх спадкові права буде мати вплив подальше вирішення справи. У випадку відсутності інших спадкоємців, відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування, оскільки територіальна громада відповідно до ст. 1277 ЦК України є правонаступником відумерлого майна яке розташоване на її території.

Слід наголосити, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи

Так, за приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Однією із підстав для набуття права власності на майно може бути прийняття його в порядку спадкування.

Згідно ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи, у тому числі і матеріалів спадкових справ, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 19.04.2012 виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_4 - частина та ОСОБА_5 -1/2 частина.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер до смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Батько ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.09.1990 року, про що наявні відомості у копії паспорта громадянина України НОМЕР_7 , довідках які наявні в матеріалах справи і була основним квартиронаймачем вказаної квартири, отримувала житлову субсидію за вказаною адресою, про що також в матеріалах справи наявні відповідні довідки.

Факт постійного проживання ОСОБА_4 у вказаній квартирі разом із спадкодавцем ОСОБА_5 як станом на момент смерті ОСОБА_5 , так і на момент смерті ОСОБА_4 не заперечується сторонами і підтверджено позивачем як у позовній заяві, так і у судовому засіданні.

Відповідно до ЦК України, прийняти спадщину можна не тільки у спосіб подання відповідної заяви нотаріусу (ст. 1269 ЦК), а й шляхом бездіяльності в разі спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК). Другий варіант фактично означає, що в разі спільного проживання на час відкриття спадщини спадкодавця та спадкоємця останній вважатиметься таким, що прийняв спадщину автоматично.

04.02.2022 року від ОСОБА_3 , який є дідусем ОСОБА_5 по лінії батька, до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. надійшла заяв про прийняття спадщини після смерті онука ОСОБА_5 (підпис посвідчено нотаріусом 17.12.2021 року)

04.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в порядку ст. 1276 ЦК України.(спадкова справа №13/2022)

04.02.2022 року ОСОБА_1 також звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа № 14/2022).

28.09.2023 року ОСОБА_3 також звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа № 14/2022).

Визначаючи спадкову масу після померлої ОСОБА_4 суд виходить з такого.

Так, після смерті ОСОБА_5 23.09.2021 року відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 19.04.2012 виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

Заповіт ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не складався, а тому спадкування за ними здійснюється за законом.

ОСОБА_4 спільно проживаючи на час відкриття спадщини зі ОСОБА_5 в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді частини вказаної квартири.

Перевіряючи доводи залученої до справи в якості третьої особи Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, суд встановив наступне.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем у процесі позивач визначає особу, яка порушує, оспорює,не визнає його права, свободи чи інтереси.

Якщо позивачем притягнута як відповідач особа, яка не повинна відповідати за пред`явленим позовом, ця особа є неналежним відповідачем.

Належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись селищна рада, на території якої знаходиться спадкове майно, при наявності інших спадкоємців, які заявляють свої претензії на прийняття спадщини.

Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Так, звертаючись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 згідно матеріалів спадкової справи № 13/2022 ОСОБА_1 послався на положення ст. 1276 ЦК України.

Проте суд встановив, що у даних правовідносин положення ст. 1276 ЦК України не застосовуються.

Так, відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців

Положення цієї статті стосується лише випадку прийняття спадщини шляхом подання заяви про це, оскільки за ст. 1268 ЦК встановлено випадки, коли спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину. Якщо за законом особа вважається такою, що прийняла спадщину, положення про спадкову трансмісію не застосовується. У такому разі спадщина вважається прийнятою спадкоємцем і внаслідок смерті такої особи, спадщина відкривається після такого спадкоємця.

Так, коли спадкоємець помирає після смерті спадкодавця, але встигає прийняти спадщину або відмовляється від неї, то ці випадки також не можуть стати підставою для спадкової трансмісії. Це зумовлюється тим, що в обох випадках спадкоємець виявив своє бажання про прийняття або відмову від спадщини і ці юридичні дії трансформують правовідносини - потенційне право на спадкування реалізується або від нього відмовляються, але в обох випадках вони не мають зворотної дії. У першому випадку після смерті спадкоємця відкривається спадщина, до складу якої входить майно самого спадкоємця та реальна частка майна від отриманої або належної йому частки у спадщині первісного спадкодавця. Отже, його спадкоємці отримають саме його спадщину. (Постанова Верховного Суду, від 31 серпня 2020 р. у справі № 350/1850/17, де зазначається, що якщо спадкоємець до своєї смерті прийняв спадщину від спадкодавця, то застосування в даному разі положення ст. 1276 ЦК є помилковим (конкретно у справі спадкоємець ОСОБА_8 (брат ОСОБА_1) і позивач ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті матері, тому не можна вважати, що син померлого ОСОБА_8 мав право на спадкування у порядку спадкової трансмісії).

Отже, якщо спадкоємець до своєї смерті встиг прийняти спадщину (незалежно від способу прийняття) або ж вважається таким, що прийняв спадщину (частини 3, 4 ст. 1268 ЦК) і помер, не оформивши спадкових прав, спадщина, яку він прийняв, підлягає розподілу вже між його спадкоємцями, без застосування переходу права на прийняття спадщини. Верховний Суд, скасовуючи постановлені по справі рішення, визнав помилковим застосування до спірного випадку ст. 1276 ЦК.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадщину у вигляді частини квартири в порядку ч.3 ст.1258 ЦК України прийняла ОСОБА_14 , яка є спадкоємцем за законом першої черги (мати), а відтак, інші черги спадкоємців право на спадкування не одержують. Таким чином, подання заяви про прийняття спадщини дідусем по лінії батька спадкодавця ОСОБА_3 (друга черга) не тягне за собою отримання ним права на спадкування після ОСОБА_5 , оскільки спадщина ОСОБА_5 була прийнята спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить майно самої спадкоємиці ( ОСОБА_4 ) та реальна частка майна від отриманої у спадщину первісного спадкодавця ОСОБА_5 , а спадщина ОСОБА_4 складається із кв. АДРЕСА_2 в цілому (1/2 частина ОСОБА_5 + частина ОСОБА_4 ).

16.09.2022 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. видано постанову №450/02-31 від 16.09.2022 про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої, ОСОБА_4 . Постанова нотаріуса обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не надав жодних документів для підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_4 . В зв`язку з відсутністю документів, достатніх для підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо.

20.02.2023 ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт проживання його зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, а саме з 2014 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 відмовлено у відкритті окремого провадження в справі за заявою ОСОБА_1 .

В матеріалах спадкової справи №14 за 2022 рік наявний лист приватного нотаріуса на адресу ОСОБА_3 №668/02-14/14-2022 від 04.10.2023 року, згідно до якого заява про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 надійшла до нотаріуса від ОСОБА_3 28.09.2023 року . У вказаному листі роз`яснено необхідність надання рішення суду про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, підтвердження факту родинних відносин із ОСОБА_4 та подання відповідної заяви, оформленої належним чином або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що в матеріалах цивільної справи, у тому числі і спадкових справ, відсутні жодні документи, які би свідчили про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_4 за законом (він дідусь сина ОСОБА_4 по лінії батька, а відповідно не є родичом ОСОБА_4 ) і має право на спадкування після ОСОБА_4 .

Тим більше, ОСОБА_3 у строк визначений ст. 1270 ЦК України спадщину не прийняв, а заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 до нотаріуса подав нотаріусу вже після звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та через майже 2 роки після смерті спадкодавця.

Отже, з матеріалів справи суд встановив, що після смерті ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 , інші спадкоємці за заповітом і за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , відсутні.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов`язує довести як наявність між ним та відповідачем спору, так і ту обставину, що його права порушені саме особою, яку позивач зазначив відповідачем, і права можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

На час розгляду справи між позивачем ОСОБА_1 та залученими до участі у справі відповідачем, яким є ОСОБА_3 , спір щодо спадщини ОСОБА_4 відсутній, ця особа не порушувала спадкові права ОСОБА_1 , та відповідно їх не оспорює.

Водночас, юридична заінтересованість територіальної громади в особі Запорізької міської ради у вирішені спору є очевидною, оскільки у разі відмови позивачу у задоволенні заявлених вимог в цій справі, громада залишається єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_4 як відумерлої спадщини. Тим більше, у провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа № 335/11577/23 за заявою Запорізької міської ради, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Департамент з управління житлово-комунальним господарством ЗМР про визнання спадщини відумерлою.

З матеріалів справи встановлено, що саме Запорізька міська рада перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав на спадкування майна, щодо якого ним заявлені позовні вимоги, у контексті заявлених вимог ОСОБА_3 не є учасником спірних правовідносин, тому є неналежним відповідачем у справі.

Згідно з ч.1-3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Судом встановлено, що у встановлений ст. 1270 ЦК України інші спадкоємці спадщину ОСОБА_4 не прийняли, тобто відсутні інші спадкоємці за заповітом і за законом. Отже належним відповідачем у вищезазначеній справі про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права на майно є Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради.

Клопотань про заміну неналежного відповідача ОСОБА_3 позивач не заявляв, навпаки наполягав на тому, що саме ОСОБА_3 є належним відповідачем. Отже, правом заміни неналежного відповідача на належного позивач в порядку та строки, передбачені положенням ст. 51 ЦПК України не скористався.

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача та залучення до участі у справі іншого відповідача, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, а позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, суд, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплати судового збору.

На підставі ст,ст.4,12, 13,76, 81, 258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 12.04.2024 року. Повне рішення складено протягом десяти днів 22.04.2024 року .

Суддя: Ю.В. Апаллонова