Справа № 383/136/24
Провадження № 2/485/188/24
16 квітня 2024 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі -ТОВ "Коллект Центр") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.
17.01.2022 р між ТОВ "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі -ТОВ "Вердикт Капітал") було укладено Договір факторингу № 17/01-2022-54, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .
У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальника ОСОБА_1 . ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р.
В судове засідання строни не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи заперечень не мав.
Відповідачка ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, судову повістку повернуто з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою", виклик відповідачки також здійснено через оголошення, опубілковане на офіційному сайті суду на порталі "Судова влада України". Причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не надала.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 04.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102996579, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 10 000,00 грн на строк 30 днів до 04.11.2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово, та процентів за користування кредитом в сумі 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
За умовами п.2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
17.01.2022 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Мілоан" було укладено договір факторингу № 17/01-2022-54, за умовами якого ТОВ "Мілоан" відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.
10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капіл" та Позивачем було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким ТОВ "Вердикт Капітал" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Мілоан"та ОСОБА_1 .
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
Даний розрахунок заборгованості по загальній сумі боргу та її складових відповідає заборгованості, що зазначена у реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023.
Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 102996579, вбачається, що з 04.10.2021 року ТОВ "Мілоан" було здійснено надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту та нарахування процентів.
У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах передбачених цим договором.
У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2).
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем пролонгації договору про споживчий кредит №102996579 від 04.10.2021 року на умовах, визначених цим договором. Позивачем не надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору).
За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.
Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 03.11.2021 року, є безпідставним.
Таким чином, є обгрунтованим стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000 грн., заборгованості по процентам у розмірі 3750 грн., по комісії - 1000 грн., всього у розмірі 14 750 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 р., укладеного ТОВ "Коллект Центр" з Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", перелік послуг та їх ціни, платіжну інструкцію від 10.01.2024 р про оплату позивачем наданих послуг по договору, заявку про надання юридичної допомоги №331 від 02.01.2024 р, якою погоджено надання позивачу правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. на суму 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин на суму 10 000 грн, та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року.
Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 4002,57 грн., з яких 1002,57 грн. витрат зі сплати судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог та витрат на правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.
Суддя І.А.Квєтка
Дата складення повного судового рішення 16.04.2024.