Провадження №22-ц/824/3404/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 до суду звернулись позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками нежитлових приміщень №1,2 (групи приміщень № 31а) (в літ .А), загальною площею 74,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , частка кожного з позивачів становить 1/2.

02 серпня 2018 року в мережах холодного водопостачання біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 сталася аварія, внаслідок якої було залито нежитлове приміщення, рівень води досягав 90-100 см, були пошкоджені стеля (гіпсокартон), стіни (штукатура, гіпсокартон), підлога (плитка), а також майно, яке знаходилося в нежитловому приміщенні, зокрема, офісні меблі, торгові вітрини, техніка, обладнання та інші особисті речі. Внаслідок залиття працівниками ЖЕД «Печерськжитло», яке є підрозділом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання).

З метою з`ясування особи, яка є відповідальною за заподіяну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоди, співвласники нежитлового приміщення 16 жовтня 2018 року направили на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» відповідне електронне звернення. Відповідно до відповіді на електронне звернення від 13.11.2018 року ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомив, що підвідна водопровідна мережа до будинку у володінні та користуванні (на балансі) департаменту не перебуває; з питань відшкодування коштів за залиття приміщення офісу треба звертатися до балансоутримувача будинку.

Оскільки відповідачі фактично переносили відповідальність за залиття нежитлового приміщення один з одного, 15 січня 2019 року позивачі звернулися до Київського міського голови із заявою, в якій просили вказати, хто саме несе відповідальність за залиття нежитлового приміщення та має компенсувати завдані збитки. Відповідачі не лише не можуть визначитися на чиєму балансі перебуває ділянка труби холодного водопостачання, що на ній сталася аварія, хто несе за неї експлуатаційну відповідальність, а й ким з них здійснювалася безпосередня ліквідація наслідків аварії. На підставі цього позивачі вважають, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність за завдану шкоду.

На підставі викладеного просили суд:

- стягнути солідарно з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 43157,60 грн., з яких 38157,60 грн. - шкода, завдана внаслідок залиття приміщення, 5000,00 грн. - моральна шкода;

- стягнути солідарно з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь ОСОБА_2 48936,60 грн., з яких 38157,60 грн. - шкода, завдана внаслідок залиття приміщення. 5779,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження, 5000,00 грн. моральної шкоди;

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині позовних вимог до ПрАТ «АК «Київводоканал» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які підтверджують наявність розміру збитку, завданого позивачам, протиправності поведінки ПрАТ «АК «Київводоканал», причинно-наслідкового зв`язку між діями ПрАТ «АК «Київводоканал» та наслідками у формі збитків. Зазначає, що пошкоджена водопровідна мережа на балансі ПрАТ «АК «Київводоканал» не перебуває, воно не є відповідальним за забезпечення її цілісності, контролю за її станом та відповідно відповідальним за завдані пошкодженню водопровідною мережею збитки. Позивачі безпідставно включили до збитків матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття коридорів групи приміщень №31-А, що розташовані в буд. АДРЕСА_1 , оскільки матеріали справи не містять правовстановлюючих документів на дані коридори. Матеріали справи не містять ні жодного доказу на підтвердження факту завдання моральної шкоди, ні розрахунку (формул) визначення розміру такої шкоди.

18 липня на адресу суду від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» надійшла апеляційна скарга, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення . яким у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про віднесення до внутрішньобудинкових мереж, відповідальність за утримання яких несе підприємство, непередбаченого технічною документацією та відсутнього на балансі підприємства обладнання, відсутнього в приміщенні позивачів. Зазначає, що складений ЖЕД «Печерськжитло» Акт про залиття від 24.09.2018 року за формою та змістом не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій , оскільки в ньому не зафіксовано дату аварії (залиття), він складений без участі представників ПрАТ «Київводоканал», організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення представника будинку, будинкового комітету. Вказує, що позивачами не надано до суду доказів, які б встановлювали протиправність поведінки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. Стверджує, що позивачами не доведено, що майно було пошкоджено внаслідок винних дій чи бездіяльності саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва. Також відсутні докази того, що позивачі зазнали негативних переживань та емоцій, а отже позовна вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

10 жовтня 2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

27 жовтня 2023 року від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на адресу суду надійшло заперечення.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 02 серпня 2018 року в мережах холодного водопостачання біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 сталася аварія, внаслідок якої було залите належне позивачам нежитлове приміщення.

24 вересня 2018 року представником ЖЕД «Печерськжитло», яке є підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», було складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Відповідно до вказаного акту внаслідок аварії на зовнішній мережі холодного водопостачання в нежитловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 залито:

- кімната 1, заг.площею 37,40 кв.м., стеля приблизно 36,00 кв.м. (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору, стіна - 50 кв.м. (штукатурне покриття, пофарбоване водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору;

- кімната 2, заг.площею 36,60 кв.м., стеля приблизно 34 кв.м. (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору, стіна приблизно 47 кв.м. (штукатурне покриття, пофарбоване водоемульсійною фарбою), спостерігаються сліди темного кольору;

- коридор, площею 9 кв.м., стіна (гіпсокартон, пофарбовано водоемульсійною фарбою).

Також у висновках до акту вказано, що в підвальних приміщеннях будівлі за адресою відсутні дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення.

15 січня 2019 року Позивачі звернулися до Київського міського голови ОСОБА_3 з заявою, в якій просили вказати, хто саме несе відповідальність за залиття нежитлового приміщення та має компенсувати завдані збитки.

У відповідь на вказану заяву Позивачі отримали лист Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.02.2019 № 105-ОП/М-597-263, в якому вказувалося, що КП «Керуюча компанія» не має можливості утримувати зовнішню водопровідну мережу біля будинку за адресою АДРЕСА_1 за власний рахунок, оскільки мешканці сплачуть за утримання будинку та прибудинкової території, а не за обслуговування та ремонт зазначеної мережі.

Проте, в листі від 01.02.2019 року так і не зазначалося, хто несе відповідальність за завдані залиттям пошкодження, лише вказувалося, що 10.01.2019 року представниками відповідачів було складено акт, відповідно до якого 10 січня 2019 року проведено огляд зовнішньої мережі холодного водопостачання, пошкоджень немає, витоків не виявлено.

В той же час актом від 10.01.2019 року додатково підтверджено, що влітку 2018 року в результаті пошкодження зовнішньої мережі холодного водопостачання відбувалося залиття підвального приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 19.11.2020 року № 058/5/2-6528 Департамент житлово-комунальної інфраструктури повідомив, що направив запит за належністю до ПрАТ «АК «Київводоканал».

В свою чергу ПрАТ «АК «Київводоканал» у листі від 24.11.2020 № 5716/18/36/02-20 повідомив, що зовнішня водопровідна мережа у володінні та користуванні (на балансі) товариства не перебуває, тому технічної документації на неї немає: витік води, що стався 02.08.2018 року було локалізовано представниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Жодної іншої запитуваної інформації та документів ПрАТ «АК «Київводоканал» надано не було.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції, зазначив, що актом про залиття від 24.09.2018 року підтверджено, що аварія трапилася на ділянці труби холодного водопостачання поза межами зовнішнього фасаду будинку, що підпадає під компетенцію Київводоканалу. В той же час в примітках до вказаного акту зазначається, що в підвальних приміщеннях будівлі відсутні дренажні насоси, а також відсутні дренажні (мережі) системи для водовідведення, що належить до внутрішньобудинкових мереж, відповідальність за утримання яких покладена на КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». За таких умов, враховуючи те, що аварія сталася з вини обох відповідачів, солідарно стягнення збитків є обґрунтованими та правомірними. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції з погодився з доводами позивачів про заподіяння їм моральної шкоди протиправними діями відповідачів, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на корись позивачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн щодо кожного позивача.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції.

По своїй суті позиція обох апелянтів, яка висловлена в їх апеляційних скаргах, в переважній більшості співпадає з доводами та обґрунтуваннями своїх позиції, які вони висловлювали в суді першої інстанції, і яким судом надано відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Окремим доводом апелянта є те, що складений ЖЕД «Печерськжитло» Акт про залиття від 24.09.2018 року за формою та змістом не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій , оскільки в ньому не зафіксовано дату аварії (залиття), він складений без участі представників ПрАТ «Київводоканал», організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення представника будинку, будинкового комітету.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, обов`язок по складанню Акту про залиття лежить на виконавцю послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт про залиття від 24.09.2018 року був складений саме уповноваженими особами Керуючої компанії, адже ЖЕД «Печерськжитло» є підрозділом Керуючої компанії. В подальшому був складений акт і за участю Київводоканалу, яким також було підтверджено, що влітку 2018 року мала місце аварія на зовнішні мережі водопостачання..

Колегія судів погоджується з позицією позивачів стосовно того, що оскільки Акт залиття складався не позивачами, а уповноваженими особами Керуючої компанії, то позивачі не можуть нести негативні наслідки через те, що Керуючою компанією не було викликано представників Київводоканалу та не було зазначено в Акті дати залиття. Матеріалами справи встановлено, що як відповідач-1, так і відповідач-2 визнають, що аварія і залиття приміщення позивачів відбулося саме 02 серпня 2018 року, а тому даний факт, як такий, що визнається сторонами, не підлягає доказуванню.

Що стосується вимог апеляційних скарг про незгоду з визначенням розміру збитку, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як вбачається з висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 30.10.2018 року, загальний розмір шкоди, завданої майну позивачів внаслідок залиття нежитлових приміщень , становить 76 315, 20 грн.

Відповвідач-1 вказує, що експертний висновок не може братися до уваги судом у зв`язку з тим, що він складений на вимогу позивачів, та не містить попередження про кримінальну відповідальність експерта.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з позицією позивачів про те, що відповідачами не надано жодних доказів чи інших експертних досліджень, а також не заявлено клопотань про проведення судової експертизи, що свідчило про наявність будь-яких сумнівів щодо правильності визначення розміру заподіяної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції, розглянувши вказаний висновок разом з іншими доказами у справі дійшов правильного висновку про загальний розмір шкоди, завданої майну позивачів внаслідок залиття нежитлових приміщень.

Доводи відповідача-1 про те, що позивачі безпідставно включили до збитків матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття коридорів групи приміщень АДРЕСА_2 , оскільки матеріали справи не містять правоустановочних документів позивачів на дані коридори, є безпідставними, оскільки відповідачем-1 не доведено, що ним самостійно або третіми особами було здійснено ремонт приміщення коридору, а також не надано жодного доказу, який би встановлював інші причини залиття або по іншому визначав розмір завданих збитків. Таким чином судом встановлено, що відповідачами було заподіяно позивачам матеріальної шкоди, що підтверджується належними доказами, в тому числі Актом про залиття від 24.09.2018 року та висновком будівельно-технічної експертизи від 31.10.2018 року. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

У відповідності до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько