КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/2296/23

провадження номер: 22-ц/824/2511/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року у складі судді Панченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до кредитної спілки «ЗаРаЗ» (далі - КС «ЗаРаЗ»), в якому просила:

визнати недійсним кредитний договір № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2, укладений між кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 ;

визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 12 жовтня 2021 року, укладений між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі за №10012;

зняти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 12 жовтня 2021 року, реєстровий № 10013;

застосувати наслідки недійсності кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 ;

стягнути із кредитної спілки «ЗаРаЗ» на користь ОСОБА_1 платежі, внесені нею згідно з умовами кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , у сумі 6 000 грн 00 коп.;

стягнути із ОСОБА_1 на користь КС «ЗаРаЗ» грошові кошти, надані згідно з умовами кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , у розмірі 362 261 грн 00 коп.;

затвердити розстрочку сплати ОСОБА_1 на користь КС «ЗаРаЗ» грошових коштів на загальну суму 362 261 грн 00 коп. шляхом здійснення рівних 36 щомісячних платежів у розмірі 9 785 грн 03 коп.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.48-49, т.1).

У липні 2023 року представник КС «ЗаРаЗ» - адвокат Огородник К.Я. подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, посилаючись на те, що є ухвала суду Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року про закриття провадження у справі, що набрала законної сили, яка постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.208-224, т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КС «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності - закрито згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з набранням законної сили ухвалою суду про закриття провадження у справі, постановленої з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і поновити провадження у справі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона у лютому 2023 року звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до КС «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року цивільну справу за її позовом передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року було відкрито провадження у справі №752/250/23 за цим позовом ОСОБА_1 .

Вказує, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі №754/2296/23 за її позовом до КС «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності, яка була подана у зв`язку з тим, що справа №752/250/23, яка була направлена за підсудністю, так і не надійшла до суду і провадження у ній на момент подання нового позову, так і не було відкрито.

Зазначає, що після відкриття провадження у даній справі №754/2296/23 їй стало відомо, що провадження у справі №752/250/23 також відкрито та справу призначено до судового розгляду. У зв`язку з цим, а також для забезпечення положення п.10 ч.1 ст.175 ЦПК України щодо неможливості звернення до суду з позовом до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, 10 березня 2023 року позивачка звернулась до суду із заявою про відмову від позову (а не із заявою про залишення позову без розгляду), оскільки не є фахівцем права та юридично обізнаною особою і не розуміла різницю між двома заявами та вважала, що у подальшому не буде позбавлена права на судовий розгляд й доступ до правосуддя. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі №752/250/23 прийнято відмову позивачки від позову.

Вказує, що вона подала заяву про відмову від позову у справі №752/250/23 вже після того, як було відкрито провадження у справі №754/2296/23. Тому, враховуючи, що право на звернення до суду з тим самим позовом нею було реалізовано саме до постановлення ухвали про закриття провадження у справі №752/250/23, і в цей час провадження у справі №754/2296/23 вже було відкрито і справа була призначена до розгляду, то вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у цій справі у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки на дату подання позову до Деснянського районного суду міста Києва вона не була позбавлена права на звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з цим, на думку позивачки, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023року у справі №754/2296/23 підлягає скасуванню, а провадження у справі, відповідно, підлягає поновленню.

Відповідач КС «ЗаРаЗ» не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення 05 січня 2024 року судової повістки на вказану нею електронну адресу, яка того ж дня була доставлена їй, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За таких обставин позивачка ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленою про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника КС «ЗаРаЗ» - адвоката Огородника К.Я., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Водночас, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

У пунктах 6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу;сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Підстави закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст.256 ЦПК України).

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21, від 19 січня 2022 року у справі № 766/4505/20.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до КС «ЗаРаЗ», в якому просила:

визнати недійсним кредитний договір № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2, укладений між кредитною спілкою «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 ;

визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 12 жовтня 2021 року, укладений між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі за №10012;

зняти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 12 жовтня 2021 року, реєстровий № 10013;

застосувати наслідки недійсності кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 ;

стягнути із кредитної спілки «ЗаРаЗ» на користь ОСОБА_1 платежі, внесені нею згідно з умовами кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , у сумі 6 000 грн 00 коп.;

стягнути із ОСОБА_1 на користь КС «ЗаРаЗ» грошові кошти, надані згідно з умовами кредитного договору № КВ-00136/10-21/3010 від 12 жовтня 2021 року про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №2, укладеного між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_1 , у розмірі 362 261 грн 00 коп.;

затвердити розстрочку сплати ОСОБА_1 на користь КС «ЗаРаЗ» грошових коштів на загальну суму 362 261 грн 00 коп. шляхом здійснення рівних 36 щомісячних платежів у розмірі 9 785 грн 03 коп. (а.с.210-214, т.1).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року даний позов ОСОБА_1 до КС «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва (а.с.215-216, т.1).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року відкрито провадження у справі №752/250/23 за вказаним позов ОСОБА_1 до КС «ЗаРаЗ» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності, призначено підготовче засідання (а.с.218-219, т.1).

10 березня 2023 року та 24 березня 2023 року позивача ОСОБА_1 подала до суду письмові заяви, в яких вона просила суд прийняти її відмову від позовних вимог до КС «ЗаРаз» про визнання кредитного договору недійсним застосування наслідків недійсності (а.с.159,160, т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі №752/250/23 прийнято відмову ОСОБА_1 від її позову до КС «ЗаРаз» про визнання кредитного договору недійсним застосування наслідків недійсності. Закрито провадження у даній справі. Вказана ухвала суду набрала законної сили 26 квітня 2023 року (а.с.222, т.1).

Аналіз змісту позовних вимог ОСОБА_1 , підстав позову та складу сторін, які були предметом розгляду у справі №752/250/23, свідчить про те, що вони є тотожними змісту позовних вимог ОСОБА_1 , підстав позову та складу сторін у даній справі №754/2296/23, що також не заперечується позивачкою.

Отже, установивши, що набрала законної сили ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року про закриття провадження у справі №752/250/23, яка постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка подала заяву про відмову від позову у справі №752/250/23 вже після того, як було відкрито провадження у даній справі №754/2296/23, а тому, враховуючи, що право на звернення до суду з тим самим позовом нею було реалізовано саме до постановлення ухвали про закриття провадження у справі №752/250/23, і в цей час провадження у справі №754/2296/23 вже було відкрито та справа була призначена до розгляду, у зв`язку з чим позивачка вважає, що відсутні підстави для закриття провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки станом на час постановлення судом оскаржуваної ухвали у даній справі №754/2296/23 (25 вересня 2023 року), вже існувала ухвала суду про закриття провадження у справі №754/2296/23, яка постановлена приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрала законної сили.

Інші обставини, на які посилається позивачка у скарзі також не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі і не свідчать про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: