ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року у складі судді Блажко І. О.

за клопотаннями ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 13 травня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформації, відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду від 13.05.2022 у цивільній справі № 554/10433/2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформації, відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації.

Ухвала суду мотивована тим, що клопотання подано заявником з пропуском встановленого законом процесуального строку, а наведені причини пропущення строку не є поважними.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом безпідставно не було враховано відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення його про час та місце розгляду справи, тобто доказів того, що він взагалі знав про розгляд в Октябрському районному суді м. Полтави справи № 554/10433/21, про що він дізнався лише 28.10.2022 від ОСОБА_4 .

Вказує, що, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів отримання ним судових повісток, а також доказів отримання копії заочного рішення від 13.05.2022, висновки суду першої інстанції є хибними.

Наголошує на тому, що законодавством чітко регламентовано дії суду після надходження належно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, проте всупереч нормам ЦПК України суд безпідставно більше року відмовляється розглянути його заяву, приймаючи різні незаконні ухвали, які перешкоджають розгляду заяви, не приймаючи при цьому рішення про залишення заяви без задоволення, чим позбавляє його права на оскарження заочного рішення в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко О. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, згідно пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

По справі встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію відомості стосовно ОСОБА_2 , викладені у статті під назвою: «Поліція затримала головреда «Останнього бастіону» ОСОБА_5 за шахрайство зі страховою компанією» та розміщені на вебсайті Інтернет-видання «Полтавщина» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначеного змісту.

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в якості спростування помістити на веб-сайті Інтернет видання «Полтавщина» (https://poltava.to/) текст резолютивної частини рішення суду в 15-денний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів.

Зобов`язано ОСОБА_4 видалити статтю, яка міститься на веб-сайті Інтернет видання «Полтавщина» (https://poltava.to/) за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою: «Поліція затримала головреда «Останнього бастіону» ОСОБА_5 за шахрайство зі страховою компанією».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну школу у розмірі 100 000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, судовий збір у розмірі 4 086 грн та витрати, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 1500 грн, а всього 15 586 грн (а. с. 221-240, т. 1).

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав до Октябрського районного суду м. Полтави заяву про перегляд вказаного заочного рішення, в якій також просив поновити строк на подання заяви, посилаючись на те, що він не знав про розгляд справи в суді, оскільки не отримував судових повісток та інших процесуальних документів, копію рішення отримав лише 28.10.2022 від відповідача ОСОБА_4 , який повідомив його про наміри оскаржити рішення суду (а. с. 9-13, т. 2).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення повернуто без розгляду (а. с. 30, т. 2).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 125-127, т. 2).

При новому розгляді справи суд не вбачив підстав для поновлення строку на подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення з тих мотивів, що заявником не надано доказів на обґрунтування поважності причин пропуску цього строку, проте процесуального рішення по суті порушеного ОСОБА_1 питання суд не ухвалив.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Заочне провадження є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, позивач не заперечує проти такого вирішення справи та суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (статті 280, 281 ЦПК України).

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу і проводить розгляд справи та ухвалення рішення за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

Порядок заочного розгляду справи передбачає також можливість перегляду заочного рішення судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 284 ЦПК України).

Процедура перегляду заочного рішення судом, що його ухвалив, дозволяє усунути прогалини судового розгляду, пов`язані з відсутністю відповідача, якщо неявка відповідача в судове засідання, неповідомлення ним про причини своєї неявки, неподання відзиву на позовну заяву та неподання ним доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, була зумовлена поважними причинами.

За відсутності підстав для перегляду заочного рішення судом, що його ухвалив, відповідач набуває право на апеляційне та касаційне оскарження заочного рішення суду в загальному порядку, встановленому параграфом 1 глави 1, параграфом 1 глави 2 розділу V ЦПК України.

Згідно частин другої-четвертої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

По справі встановлено, що копія заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2022 року була направлена відповідачу ОСОБА_1 10.06.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проте відповідачу вручена не була та повернута до суду першої інстанції з відміткою працівника поштового зв`язку - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 241, 242-245, т. 1).

Згідно довідкового листа цивільної справи № 554/10433/21 копію заочного рішення від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 отримав 15.11.2023.

Отже, подавши 04.11.2022 заяву про перегляд заочного рішення у межах строку, встановленого частиною третьою статті 284 ЦПК України, заявник має право на поновлення пропущеного строку та вправі розраховувати на розгляд такої заяви судом відповідно до встановлених процесуальним законом процедур.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) сформулювала висновок щодо застосування процесуальних норм права при розгляді судом заяви про перегляд заочного рішення, зокрема зазначила, що заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених частинами першою-сьомою статті 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому статтями 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Визначений у статті 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду по суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше частини третьої статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суд першої інстанції не застосував порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та не врахував правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування цих норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Суд постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи, невірно застосував положення процесуального права та порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, фактично позбавивши відповідача права на оскарження рішення суду в загальному порядку, право на яке виникає у відповідача лише за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Без проходження процедури перегляду заочного рішення судом, що його ухвалив, відповідач втрачає право на справедливий суд в контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Даючи оцінку запереченням представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Панченко О. О., колегія суддів виходить з того, що відповідно до положень частини шостої статті 272 ЦПК України повернення поштового відправлення з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного вручення відповідачу заочного рішення суду, а правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 (провадження № 61-6596ск20), ґрунтуються на обставинах, які не є подібними спірним правовідносинам.

У справі № 2-6236/11 судом встановлено, що заявниця сама ініціювала провадження та, достовірно знаючи, що нею направлена скарга до суду, не здійснювала жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляла жодного інтересу до розгляду її скарги більш ніж три роки, тому суд визнав, що невиконання нею ухвали суду про залишення скарги без руху було зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй скарзі.

Натомість у справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що суд першої інстанції не дотримався порядку розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, встановленого статтею 287 ЦПК України, що у справі № 2-6236/11 не вирішувалось.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна