Справа №591/863/22
Провадження № 2/591/1412/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Суми клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Сумиобленерго» - адвоката Дубровської Алли Володимирівни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання рішення незаконним і його скасування та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання рішення незаконним і його скасування та відшкодування моральної шкоди та просить визнати незаконним та скасувати рішення Філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» оформлене протоколом №26 від 12 січня 2022 року на підставі акту про порушення №003242 від 15 листопада 2021 року щодо нарахування позивачу обсягу та вартості не облікованої електроенергії на загальну суму 482 663, 14 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 2481, 00 грн. витрат на оплату судового збору, 10 000 грн. моральної шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року відкрите загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом, справа призначена до судового розгляду на 21 квітня 2022 року 09 год. 30 хв.

28 липня 2022року від представника відповідача АТ «Сумиобленерго» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно відомостей, отриманих відповідачем програмі LIGA 360 з 16 лютого 202 року ОСОБА_1 зареєстрований в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа підприємець та не перебуває у стані припинення.

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (споживач) 15 грудня 2018 року було підписано заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01 січня 2019 року на потреби об`єкту «Склад», за адресою: АДРЕСА_1 , який споживач використовує в своїй господарсько-підприємницькій діяльності.

Таким чином, з 01 січня 2019 року між АТ «Сумиобленерго» (далі - Оператор системи) та ФОП ОСОБА_1 (далі - споживач) укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі-Договір), який розміщено на офіційному сайті АТ «Сумиобленерго» і є у загальному доступі. Приєднання відбулося на умовах чинного договору про постачання електричної енергії № 171467 від 01 листопада 2016 року щодо індивідуальних характеристик об`єкта, потужності, класу надійності ідентифікаційних кодів, особливостей обліку тощо згідно з п. 4 Постанови НКРЕКП від14 березня 2018 року №312.

18 березня 2021 року між АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії про зміну назви споживача з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на Фізичну особу ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням останнім підприємницької діяльності.

Проте цільове призначення електроустановки позивача не змінилося, як це було нежитлове приміщення «Склад» за адресою: АДРЕСА_1 (згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно назва об`єкту «Склад трав`яної муки»), так і залишилося. Тобто позивач продовжив здійснювати на вказаному об`єкті господарську діяльність, проте статус фізичної особи-підприємця припинив.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник з приводу складення акту про порушення ПРРЕЕ, що було виявлене на об`єкті позивача нежитлове приміщення «Склад», яке задіяне виключно в господарсько-підприємницькій діяльності позивача та ніяким чином не використовується на побутові потреби.

Крім того, як видно з рахунку постачальника електричної енергії ТОВ «ЕНЕРА СУМИ», тариф за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 , за яким він сплачує за спожиту електричну енергію визначено за вільними цінами згідно 2 класу напруги як для не побутового споживача.

В даному випадку правовідносини сторін виникли з виконання правочину у господарській діяльності.

Вважає, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому просить суд закрити провадження у справі № 591/863/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сумиобленерго» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним рішення комісії, оформленого протоколом (а.с.56-58).

02 серпня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петрищева О.О. надійшли заперечення на заяву про закриття провадження, в яких зазначає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування заперечень вказує на те, що відповідно до даних, що містяться в Єдиному Державному Реєстрі ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець 21 листопада 2003 року. Державна реєстрація включення відомостей про ФОП відбулась 23 грудня 2005 року, номер запису 0007301.

04 січня 2017 року до ЄДР внесено запис №5000963 про припинення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Як зазначає у заяві про закриття провадження сам Відповідач, повторно ОСОБА_1 зареєструвався як ФОП 16 лютого 2022 року, тобто, після виникнення спірних правовідносин та відкриття судового провадження у справі. В свою чергу, обов`язки господарюючого суб`єкта виникають у останнього з моменту його реєстрації і не мають зворотної сили у часі.

Отже, на момент складання відповідачем спірного рішення та на момент його оскарження до суду Позивачем, останній не мав статусу суб`єкта господарювання, а тому спір щодо визнання незаконним та скасування рішення Філії «Сумський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» прийнятого відносно фізичної особи підлягає розгляду судами цивільної юрисдикції.

Правовідносини що виникли між філією «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» та ОСОБА_1 врегульовані публічним договором про надання послуг з розподілу електричної енергії 2019 року, який укладено з фізичною особою, а не з суб`єктом господарювання, як це зазначає Відповідач.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги факт виникнення спірних правовідносин у період коли ОСОБА_1 не мав статусу суб`єкта господарювання, наявність Публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та додатків до нього укладених у 2019 році з ОСОБА_1 , саме як з фізичною особою, складення Відповідачем спірного акту індивідуальної дії відносно фізичної особи - ОСОБА_1 , а також факт направлення Відповідачем на адресу Позивача квитанцій на сплату електричної енергії саме, як фізичній особі, просить суд залишити заяву філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» про закриття провадження по справі №591/863/22 без задоволення (а.с.73-75).

13 вересня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Петрищева О.О. надійшли додаткові пояснення до заперечень на заяву представника відповідача про закриття провадження у справі, в яких зазначає, що спір між сторонами не пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася позивачем, а стосується правовідносин, що виникли на підставі публічного (цивільного) договору.

Виходячи з обставин, що викладені у позові, наявності майнових відносин, врегульованих Цивільним кодексом, суб`єктного складу таких відносин, вважає доведеним, що справа підлягає розгляду в Зарічному районному суді м. Суми

Висновки Верховного Суду, висвітлені в Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 916/1261/18 та постанові 3 910/8929/18 від 13 лютого 2019 року, на які посилається відповідач не можуть бути застосовані в даній справі, оскільки відсутні елементи господарського спору- суб`єктний склад та господарські відносини між сторонами (а.с. 94-100).

14 вересня 2022 року протокольною ухвалою головуючого в підготовчому засіданні оголошено перерву до 12 жовтня 2022 року, 08 год. 30 хв., надано час представнику відповідача ознайомитися з додатковими поясненнями представника позивача.

10 жовтня 2022 року від представника відповідача АТ «Сумиобленерго» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що як стверджує позивач, у період, коли ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, він продовжує договірні відносини з АТ "Сумиобленерго" шляхом укладення додаткових угод, де узгоджує обсяги постачання (договірні величини споживання електричної енергії Споживачу та субспоживачу) на 2018 рік, на 2019 рік та змінює дату звітного періоду для подання акту прийняття-передавання електричної енергії про використану ним електричну енергію протягом розрахункового періоду.

Отже зазначені документи спростовують твердження позивача про недостовірність підпису та припинення ним підприємницької діяльності з моменту внесення 04 січня 2017 року до ЄДР запису про припинення підприємницької діяльності, а позивач в договірних відносинах з АТ "Сумиобленерго" ідентифікує себе як фізична особа-підприємець.

Згідно п.12.9 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 10 днів після настання таких змін та невідкладно вносити зміни в цей Договір.

Всупереч даній вимозі договору, тільки 18 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав додаткову угоду до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії про зміну назви споживача з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на Фізичну особу ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності.

Проте характер договірних відносин щодо потребу цільового призначення електроустановки позивача не змінився. як це було нежитлове приміщення "Склад" за адресою: АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно назва об`єкту "Склад трав`яної муки "), так і залишилося.

Тобто позивач продовжив здійснювати на вказаному об`єкті господарську діяльність, користуватися електричною енергією, проте статус фізичної особи-підприємця припинив, як зазначає позивач, ще 04 січня 2017 року.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених; заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Попри це ФОП ОСОБА_1 повернув на адресу AT"СУМИОБЛЕНЕРГО" підписану ним заяву - приєднання та продовжив споживати електричну енергію та сплачувати за неї за тарифами як не побутовий споживач.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник з приводу складення акту про порушення ПРРЕЕ, що було виявлене на об`єкті позивача нежитлове приміщення "Склад", яке задіяне виключно в господарсько-підприємницькій діяльності позивача та ніяким чином не використовується на побутові потреби.

Як видно з рахунку постачальника електричної енергії ТОВ "ЕІНЕРА СУМИ" № 171467/212663/1 від 31 грудня 2021 року (в матеріалах справи), тариф за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 , за яким він сплачує за спожиту електричну енергію визначено за вільними цінами згідно 2 класу напруги як для не побутового споживача.

Відповідно до розділу 8.4 ПРРЕЕ визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ОСОБА_1 цих Правил, що стало наслідком складення акту про порушення № 003046 від 01 грудня 2021 року здійснено АТ «Сумиобленерго» як для не побутового споживача, що позивачем не заперечується.

Отже, з моменту укладення позивачем з АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» спочатку договору про постачання електричної енергії від 01.11.2016 до цього часу, коли між сторонами існують відносини з приводу розподілу електричної енергії, характер договірних відносин не змінився, як постачання, так і розподіл електричної енергії здійснюється для забезпечення електричною енергією об`єкту ОСОБА_1 нежитлового приміщення "Склад" за адресою: АДРЕСА_1 , яке він використовує для господарсько-підприємницької діяльності, а не для власних побутових потреб для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача.

Розрахунки за спожиту електричну енергію проводить за вільними цінами згідно 2 класу напруги як для не побутового споживача, а не за тарифами як для побутового, які наразі регулюються Постановою Кабінету Міністрів України № 859 від 11 серпня 2021 року та залежать від обсягів місячного споживання до 250 кВт - 1,44 гри, понад 250 кВт - 1,68 грн.

Заперечення позивача щодо припинення ним підприємницької діяльності з 04 січня 2017 року, а потім відновлення реєстрації позивачем ФОП з 16 лютого 2022 року не свідчить про припинення здійснення ним господарської діяльності на об`єкті нежитлового приміщення "Склад" за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному випадку правовідносини сторін виникли щодо складення акту про порушення на об`єкт споживача ОСОБА_1 "склад", який не є та не може побутовим об`єктом споживача та використовується для здійснення позивачем господарської діяльності.

Враховуючи викладене, вважає, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.104-109).

В судовому засіданні представник відповідача підтримала клопотання про закриття провадження у справі, позивач та його представник заперечували проти цього клопотання.

Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Як вбачається з заявленого позову, ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати рішення Філії «Сумський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» оформлене протоколом № 26 від 12 січня 2022 року на підставі акту по порушення №003242 від 15 листопада 2021 року щодо нарахування позивачу обсягу та вартості не облікованої електроенергії на загальну суму 48663 грн. 14 коп. Зі змісту наданого до позову копії протоколу № 26 засідання комісії філії «Сумської РЕМ» АТ «Сумиобленерго» по розгляду Акту про порушення № 003242 від 15 листопада 2021 року від 12 січня 2022 року вбачається, що він стосується обставин проведеної технічної перевірки електроустановки «склад» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29-30).

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 591/1068/22 залишено без зміни ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.

Вказаним рішенням суду встановлено обставини того, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення (складу) за адресою: АДРЕСА_1 .

З 21 листопада 2003 року по 04 січня 2017 року ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особапідприємець.

01 листопада 2016 року між фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1 та АТ «Сумиобленерго» в особі філії «Сумське міжрайонне відділення «Енергозбут» було укладено договір про постачання електричної енергії № 171467 з відповідними додатками до нього, за умовами яких електропостачанням забезпечується об`єкт споживача склад за адресою: АДРЕСА_1 .

15 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01 січня 2019 року на потреби об`єкта «Склад» за адресою: АДРЕСА_1 , який споживач використовує у своїй господарсько-підприємницькій діяльності.

18 березня 2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, якою змінено назву споживача з фізичної особипідприємця ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності.

Водночас характер договірних відносин щодо потреб електроустановки не змінився, так як у власності ОСОБА_1 залишилося нежитлове приміщення «Склад», а згідно з витягом про реєстрацію права власності та рахунком постачання електричної енергії від 31 грудня 2021 року № 171467/212663/1 згадане нерухоме майно має назву «Склад трав`яної муки», тариф, за яким ОСОБА_1 сплачує грошові кошти за спожиту електричну енергію, визначено за вільними цінами за 2-им класом напруги як для непобутового споживача.

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 знову набув статусу фізичної особипідприємця.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі Правила № 312).

Згідно з абзацами 37 та 47 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил № 312 об`єкт побутового споживача житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Побутові потреби споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності.

В абзаці 49 пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил № 312 та в пункті 62 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що побутовий споживач індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Згідно з пунктом 1.2.15 глави 1.2 розділу I Правил № 312 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особипідприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому правовий статус фізичної особипідприємця сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Згідно з частиною першою статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною сьомою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань» фізична особапідприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Фізична особапідприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (частина перша статті 52 ЦК України).

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

15 грудня 2017 року набрав чинності ГПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», відповідно до якого господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем.

Таким чином, фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 14 березня 2018 року у справі № 593/793/14-ц (провадження № 14-43цс18) та від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, оскільки між ОСОБА_1 , який на дату подання 16 лютого 2022 року позову знову набув статус суб`єкта підприємницької діяльності, та АТ «Сумиобленерго» існує спір, пов`язаний з оскарженням акта (рішення) суб`єкта господарювання про порушення позивачем відповідних правил у сфері використання електричної енергії, пов`язаних з отриманням ним на договірних основах послуг електропостачання об`єкта нежитлової нерухомості (складу), тобто для забезпечення непобутових потреб, що включають господарську діяльність, суд дійшов висновку про те, що справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно зі статтею 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Як на час укладення між ОСОБА_1 та АТ «Сумиобленерго» 01 листопада 2016 року договору про постачання електричної енергії до об`єкта нежитлової нерухомості, так і на час звернення до суду з цим позовом, позивач мав статус суб`єкта господарювання, і характер правовідносин між сторонами фактично не змінився, оскільки постачання та розподіл електричної енергії здійснювався для забезпечення складського приміщення, яке використовувалося не для задоволення власних побутових потреб споживача, тобто в комерційних цілях.

Тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, про що правильно вказано судами попередніх інстанцій та закрито у зв`язку з цим провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Обставини встановлення відсутності підпису позивача на Заяві-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 19 грудня 2018 року, а також факт того, що станом на дату звернення до суду з зазначеним позовом позивач не мав статусу фізичної особи підприємця, не мають вирішального значення при визначенні підсудності заявленого спору, оскільки постановою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 591/1068/22 встановлені обставини того, що характер правовідносин між сторонами фактично не змінився, оскільки постачання та розподіл електричної енергії здійснювався для забезпечення складського приміщення, яке використовувалося не для задоволення власних побутових потреб споживача, тобто в комерційних цілях.

Оскільки провадження у вказаній справі було відкрито помилково, необхідно повідомити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання рішення незаконним і його скасування та відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу право звернутися з вказаною позовною заявою в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повна ухвала суду виготовлена 17 квітня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко