У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 634/345/24

Провадження № 2-н/634/49/24

"19" квітня 2024 р. смт Сахновщина Харківської області

Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області Зимовський О.С., розглянувши в смт Сахновщина заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (далі ПрАТ «Харківенергозбут») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

До Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла заява ПрАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2619,52 грн. судового збору в сумі 302 грн. 80 коп.

Суд, розглянувши надані матеріали, приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, обов`язок щодо додержання яких покладається на заявника.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 та 5 частини 2 статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В порушення зазначених вимог в заяві про видачу судового наказу відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Приписами частини 3 статті 19 ЦПК України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Із змісту наведеної норми слідує, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі ІІ ЦПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Положеннями статті 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, обов`язок щодо додержання яких покладається на заявника.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 та 5 частини 2 статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області було направлено запит з метою отримання інформації щодо місця реєстрації (проживання) боржника у відповідності до частини 5 статті 165 ЦПК України.

Відповідно до повідомлення Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 16.04.2024 року №1911/02.11-26, що надійшло до суду 18.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу стягувач зазначає, що ОСОБА_1 проживає та є побутовим споживачем електричної енергії, що надається ПрАТ «Харківенергозбут» за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією електронних платіжних документів сплачених сум, які зараховані на особовий рахунок, що в свою чергу свідчить про факт споживання електричної енергії за вказаною адресою та приєднання до умов договору.

Проте, дослідивши додану до заяви копію розрахунку з побутовими споживачами, надану представником заявника на підтвердження вказаних обставин, суд зазначає, що з неї неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 здійснював оплати за електричну енергію за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому суд також зауважує, що інших доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , чи факт проживання у ньому боржника на час виникнення заборгованості.

Додана до заяви про видачу судового наказу копія договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не містить будь-яких даних щодо ОСОБА_1 , як сторони вказаного договору, його підпису та даних про належне йому право власності на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

З долучених до заяви про видачу судового наказу документів лише вбачається факт нарахування на ім`я ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання електричної енергії, спожиті за адресою: АДРЕСА_2 , проте дані документи не підтверджують, що саме ОСОБА_1 є споживачем вказаних послуг.

Приписами пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а заборгованість за спожиту електричну енергію нараховано за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , та заявником не надано доказів, які свідчать, що ОСОБА_1 є споживачем послуг постачання електричної енергії саме за адресою: АДРЕСА_2 , або є власником (співвласником) вказаного об`єкта нерухомості чи його користувачем, суд приходить до висновку, що в даному випадку ПрАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за електричну енергію та судового збору слід відмовити.

Також суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, в даному випадку стягувач не позбавлений можливості звернутись до суду з повторною заявою про видачу судового наказу або з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 163, 165, 167, 171, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: