Справа № 497/2790/23
Провадження № 2/497/131/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кубей», про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2023 року представник позивача - Сахарова Н.М., яка діє на підставі електронного ордеру серії ВН №1305890 (а.с.49), звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» ОСОБА_1 , придбав майнові сертификати колишніх членом СВК «Кубей» та, в обмін на придбані сертифікати, отримав свідоцтво про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підпиємства (майновий сертифікат) серії ОД №507. Далі рішенням загальних зборів співвласників майна колишнього СВК «Кубей» від 28.06.2014 року за актом прийому-передачі від 22.08.2014 року йому передали нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі - «Цех Цегли». Рішенням виконкому Кубейської сільської ради №1від 10.02.2023 року цій будівлі присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . В подальшому назва вулиці була скорочена до ОСОБА_5. З метою проведення державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі за вище вказаною адресою позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області, але отримав рішення про відмову від 05.09.2023 року, у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно за вказаною адресою. Вище зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою судді від 30.11.2023 року по справі було відкрите загальне позовне провадження про що повідомлено сторони (а.с.51,52).

Надалі, ухвалою суду від 22.01.2024 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кубей», у зв`язку з чим проведення підготовчого судового засідання було відкладено на 19.02.2024 року.

15.04.2024 року представником позивача ОСОБА_2 було надано заяву про долучення документів.

Позивачі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, представник позивача в позовній заяві просила розглядати справу у відсутності позивача.

Відповідач - Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області в особі т.в.о.голови ОСОБА_3 до суду не з`явився, надав листи за вих.№1381 від 25.12.2023 року та вих.№111 від 30.01.2024 року, в яких визнав позов у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради (а.с.54, 61).

Представник третьої особи - СВК "Кубей" - голова Сакали І.К. надав до суду 16.02.2024 року заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу у його відсутності Пояснив, що передане ОСОБА_1 згідно акту прийому-передачі від 22.08.2014 року майно, а саме6 «Цех цегли» загальною площею 970 кв.м., знаходиться на балансі СВК «Кубей» на підставі індивідуальних карток обліку основних засобів. Нежитлові приміщення збудовані КСП «Кубей», але право власності на них не оформлювалося. Тому надати позивачу документи, які підтверджують право власності, крім копій карток обліку не виявилося можливим. СВК «Кубей» підтвердило, що майно передано позивачу на підставі рішення загальних зборів (а.с.62).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що замість сертифікатів власників майнових паїв, Червоноармійською (Кубейською) сільською радою Болградського району Одеської області на ім`я позивача ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД №507 від 04 липня 2014 року, яким підтверджується його право на пайовий фонд майна КСП «Кубей», с.Кубей (колишня назва Червоноармійське), Болградського району, Одеської області відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників (протокол №1 від 28 червня 2014 року) на загальну суму 97 017,00 грн. (а.с.6).

28 червня 2014 року на загальних зборах співвласників майна колишнього КСП «Кубей» була затверджена майнова група №2 з уповноваженою особою ОСОБА_1 та передано їй комплекс активів «Цех цегли» (а.с.8-12).

Так, відповідно до акту приймання-передачі майна майновій групі №2 від 22.08.2014 року ОСОБА_1 було передано майно СВК «Кубей», що є правонаступником КСП «Кубей» на загальну суму майнового паю 97 017,00 грн., в тому числі:цех виготовлення сітки, будівля пилорами, котельня, контора, всього виділено майна пайовою вартістю 96 577 (а.с.16, 17).

В подальшому 09 серпня 2014 року на загальних зборах співвласників майна колишнього КСП «Кубей» було затверджено майнове право майнової групи ОСОБА_1 , підтверджено свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП «Кубей» серія ОД 507 на суму 97 017 грн., на цю суми виділено майно за переліком згідно додатка 2 до цього протоколу (а.с.13-15).

Як вбачається з наданої суду інформації (протоколи загальних зборів) за повісткою зборів співвласників майна до протоколу №1 та №2 рекомендовано затвердити наступний перелік майнових груп, де під №2 від 18.07.2014 року, міститься майнова група з уповноваженою особою ОСОБА_1 , на розмір майнового паю 77 608 грн., та для передачі запропоноване наступне майно: - трактор карпатець №05-95, ємність 5 т, ємність 5 т, цех виготовлення сітки, будівля «АЯЗМА», будівля пилорами, трактор Т-25 №25-85, причеп 2 ПТС-4, котельня, трактор ЮМЗ-6 №06-50, навіс для сушки цегли, що є «Цехом Цегли». Також в цій інформації є відмітка про затвердження даної пропозиції розподілу.

Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 28.06.2014 року становить 28 943 042,00 гривен. Частка ОСОБА_1 відповідно до вищезазначеного свідоцтва визначена в розмірі 97 017,00 грн.

Рішеннями виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.02.2023 року №10 Цеху цегли присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.25).

На замовлення позивача ОСОБА_1 29.03.2023 року працівниками КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , а саме: адміністративна будівля, котельня, цех виготовлення сітки, будівля пилорами, два навіси, погріб, дворові споруди №1 (басейн).

Згідно звіту з визначення оціночної вартості оцінка:

- громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 345,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05.10.2023 року складає 331 277,00 грн. (а.с.35-47).

В подальшому рішенням Кубейської сільської ради №1513-VІІІ від 11.05.2023 року назва вулиці ОСОБА_4 була змінена на ОСОБА_5 (а.с.26).

Позивач маючи намір зареєструвати своє право власності на належний йому об`єкт нерухомості звернувся до державного реєстратора на нерухоме майно виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області Нікіта І.В., втім державним реєстратором винесені рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05 вересня 2023 року за №69159271 (а.с.34).

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року N2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року N 62.

Однак, Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 253 від 11.04.2013 року, зареєстрованого в Мінюсті 25.04.2013 року за № 673/23205, визнано такими, що втратили чинність накази, зокрема наказ Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», згідно п. 15 якого, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акту приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво про право власності на майновий пай з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 передбачено недопущення порушень майнових прав, забезпечення вільного здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів зі складу майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників.

Зі змісту статей 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (далі - Закон N 2114-XII) вбачається, що: майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності; пайовий фонд майна КСП складається з балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, а також коштів у грошовому виразі; майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Відповідно до статей 5, 8 Закону N 2114-XII право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства частка майна члена КСП є частиною майна цього підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (тобто володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов`язків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правочинність членів підприємств є похідною від правового статуту, завдань і функцій цих підприємств та правочинності останніх як юридичних осіб, то і право громадян вимагати виділення своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини членів КСП, зокрема щодо виділення-отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення, також мають ґрунтуватися на принципі рівності прав та обов`язків зазначених сторін. Це означає, що: праву члена КСП вимагати виділення майнового паю відповідає право цього КСП вирішувати питання щодо складу та структури майнового паю, способу і терміну його виділення; при здійсненні цих прав мають враховуватись інтереси обох сторін. Тобто законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін у процесі виділення-отримання майнового паю громадянами при їх виході з підприємства.

Спосіб забезпечення зазначених прав та інтересів членів КСП і підприємства встановлено ст. 9 Закону N 2114-XII, якою визначено черговість виділення громадянам майнового паю, а саме: натурою (будинки, споруди, техніка, готова продукція, худоба тощо), грішми або цінними паперами.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід із цих підприємств (у процесі реформування останніх) з майновими паями з метою створення на їх основі приватних підприємств, фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 р. N 1529/99. Як зазначено в п. «а» ст. 1 цього Указу, його метою є створення на базі реформованих КСП приватних сільськогосподарських формувань, тому він одночасно передбачає як збереження, по можливості, цілісності господарського використання приватними формуваннями землі та майна колишніх КСП на основі оренди земельних і майнових паїв, так і забезпечення реалізації права членів КСП, які виходять із цих підприємств, створювати приватні формування шляхом передачі їм окремих будівель, споруд, техніки, робочої та продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо.

Суд враховує, що з метою реалізації прав та інтересів КСП і членів цих підприємств у правовідносинах виділення-отримання майнового паю Міністерством сільського господарства і продовольства України та Інститутом аграрної економіки УААН у січні 1996 р. були розроблені Методичні рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході із колективного сільськогосподарського підприємства його членів. Ці рекомендації не є нормативно-правовим актом у розумінні Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» (з наступними змінами), але оскільки в них закладено аналогічні ст.9 Закону N 2114-XII та ст.1 Указу Президента України від 3 грудня 1999 року N 1529/99 принципи і підходи щодо порядку та способу виділення майнового паю, то вони можуть застосовуватися підприємствами при затвердженні власних статутів і положень про паювання, а також судами - при вирішенні таких спорів.

Вирішуючи даний спір, суд з`ясував, що саме загальними зборами співвласників майна колишнього КСП «Кубей» від 09.08.2014 року (Протокол №2) було прийнято рішення про затвердження майнового права ОСОБА_1 на право власності на майновий пай члена КСП «Кубей», та виділено майно за переліком згідно з Додатком № 2 до протоколу загальних зборів відповідно до заяви КСП «Кубей» та рішення комісії з врегулювання майнових відносин, тобто з дотримання усієї визначеної законом процедури без допущення порушення прав інших членів колишнього КСП.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивач ОСОБА_1 , маючи право на пайовий фонд майна СПК «Кубей» с. Червоноармійське, Болградського району, Одеської області, а саме громадський будинок та отримавши рішення виконкому Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області про присвоєння цьому об`єкту нерухомості окремої поштової адреси, не може здійснити належним чином реєстрацію права власності у державного реєстратора, в зв`язку з чим порушуються його права як власника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведені позовні вимоги в повному обсязі. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 317-319, 321, 328, 392, 1222,1261,1268 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кубей», про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, які наразі позначені на плані технічного паспорту під літ. "А-ІН"- адмінбудівля, літ."Б-ІН" - котельня, літ. «В-ІН» - цех виготовлення сітки, літ. «Д-ІН» - будівля пилорами, літ. «д» - прибудова, літ. «Г» - навіс, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - погріб і дворові споруди №1 (басейн) згідно технічного паспорту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца