справа № 357/6903/23 провадження № 22-ц/824/281/2024головуючий у суді І інстанції Бебешко М.М. суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просила:

- визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання до державного нотаріуса Другої Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області Юрченко Інни Олександрівни заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер двоюрідний племінник позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших родичів/спадкоємців, окрім позивача, померлий не мав.

У визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини позивачка не подала, у зв`язку з чим постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контри Юрченко І.О. їй було відмовлено у прийняття заяви.

Причинами для пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини вказує запровадження в Україні карантинних обмежень у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, амбулаторного лікування позивачки та введенням в Україні військового стану, через що ОСОБА_1 вимушено проживала у родичів в селі. Постійні повітряні тривоги також створювали перешкоди для звернення до нотаріуса.

Враховуючи зазначені обставини, позивач вважає що строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а тому просить суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

10 липня 2023 року голова Білоцерківської міської ради Київської області - Дикий Г.А. подав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак, позивач не надала документів, які б підтверджували її тривале амбулаторне лікування в період строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті двоюрідного племінника ОСОБА_2 , та наявність істотних труднощів для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Також, воєнний стан в Україні запроваджено 24 лютого 2022 року, а ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач мала можливість вчасно звернутися до нотаріуса, однак цього не зробила.

Вважає посилання позивача як на поважність пропуску шестимісячного строку не підставою для встановлення додаткового строку.

14 серпня 2023 року позивачка подала відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримала та заперечила проти доводів відповідача у відзиві на позовну заяву.

Вказала, що смерть племінника стала для позивачки несподіванкою, оскільки ОСОБА_2 не хворів, поїхав на заробітки до Києва. Коли померлий перестав виходити на зв`язок, позивачка почала хвилюватися та шукати його. ОСОБА_2 помер не вдома, звістка про його смерть шокувала позивачку.

Карантин в Україні діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню коронавірусною хворобою (COVID-19) створили ОСОБА_1 перешкоди своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Просила звернути увагу, що є людиною похилого віку (79 років), має низку вікових і хронічних захворювань, а саме: хвороби серцево-судинної системи та опорно-рухового апарату. Позивачці важко пересуватися без сторонньої допомоги, вона неодноразово амбулаторно лікувалася у зв`язку із загостренням захворювань і перебувала у зоні ризику.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підтримавши доводи позовної заяви та відповіді на відзив, апелянт вказала на хибність висновків суду першої інстанції та невірну оцінку наявних у справі доказів.

Зазначила, що суд помилко послався на відсутність доказів неможливості ОСОБА_1 подати заяву про прийняття спадщини до 11 березня 2020 року, тобто за вісім місяців до смерті ОСОБА_2 .

При цьому поважною причиною пропуску строку визнається, окрім іншого, тривала хвороба спадкоємця, на що й посилалася позивач та на підтвердження чого надавала суду докази.

Вказує, що строк на прийняття спадщини ОСОБА_1 просить поновити не через похилий вік, а у зв`язку з причинами, які від неї не залежали. А саме: хвороби, карантин та війна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

28 листопада 2023 року представник Білоцерківської міської ради Київської області - Мукоїда Інна Ігорівна подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила про задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Свою позицію представник відповідача обґрунтувала обставинам, на які посилалася у відзиві на позовну заяву, поданому до суду першої інстанції 10 липня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2023 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Апелянт ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, 12 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, за змістом прохальної частини відзиву на апеляційну скаргу клопотав про розгляд справи без його участі.

Представник Другої Білоцерківської державної нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з`явився, 01 квітня 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, по суті вимог апеляційної скарги поклалися на розсуд суду.

Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції та подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що за даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №3 від 23 травня 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві помер ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №1615 від 19 січня 2021 року.

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/7969 від 04 травня 2023 року.

На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 23 червня 2020 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А., померлому на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Наявність між позивачкою та померлим родинних зв`язків підтверджено наступними документами в сукупності: копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 29 травня 1974 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 16 червня 1959 року; копією свідоцтва про одруження ОСОБА_1 , виданого 04 травня 1970 року; копією архівної довідки №01-43/897 (1) від 19 травня 2023 року щодо поновленого актового запису про народження ОСОБА_6 ; копією архівної довідки №01-43/899 (1) від 19 травня 2023 року щодо поновленого актового запису про народження ОСОБА_7 ; копією архівної довідки №01-43/898 (1) від 19 травня 2023 року щодо поновленого актового запису про народження ОСОБА_8 .

Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. від 05 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивачем долучено виписку з медичної картки амбулаторного хворого про перебування в поліклінічному закладі міста Біла Церква на лікуванні з 24 травня 2021 року по 10 червня 2021 року, звернень за медичною допомогою до сімейних лікарів в місті Біла Церква 20 квітня 2021 року та 25 січня 2021 року.

Листом від 08 липня 2023 року державний нотаріус Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. повідомила місцевий суд про те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася.

При вирішенні питання щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини було 10 червня 2021 року. Позивач до нотаріуса звернулася в травні 2023 року, а тому пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 6 місяців. Суд вважав, що надані позивачем докази неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку із введеними карантинними обмеженнями охоплюють лише частину строку, встановленого на прийняття спадщини. Суд вказав, що не встановив наявність поважних причин пропуску позивачем строку на подачу заяви про прийняття спадщини до 11 березня 2020 року, вважаючи не доведеними наявність поважних причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в строк після послаблення карантинних обмежень та об`єктивної можливості звернення у дати амбулаторного лікування до нотаріуса. Крім того, на момент введення в Україні воєнного стану, позивачем було пропущено шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як спадщина відкрилася 10 грудня 2020 року, тобто більше ніж за рік до введення в Україні воєнного стану.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст.1217, 1218 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Порядок спадкування за правом представлено визначено статтею 1266 ЦК України. Так, відповідно до ч. ч. 4, 6 вказаної статті, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

За ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року встановлено, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 зробив висновок, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, тоді правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №315/714/19 та від 28 березня 2022 року у справі №750/2158/21.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У постанові від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17 Верховний Суд додатково зазначив, що, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказала, що звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не мала можливості у зв`язку з наявністю хронічних захворювань, карантинними обмеженнями та введенням воєнного стану.

На підтвердження означених доводів суду було надано копію виписки А070199 №33 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у період з 24 травня 2021 року по 10 червня 2021 року у зв`язку з остеохондрозом хребта вираженим з болючим синдромом.

Також, за даними виписок А07019047 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою 25 січня 2021 року з діагнозом: деформуючий остеоартроз колінних суглобів та 20 квітня 2021 року з діагнозом: кардіосклероз отеросклеротичний, гіпертонічна хвороба, остеохондроз хребта, остеоартроз колінних суглобів.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги доводи позивача, що обмеження, застосовані із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), могли перешкоджати вчасному поданню нею заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка в силу віку та наявності хронічних захворювань (серцево-судинні), проживаючи в місті перебувала у зоні ризику та входила до категорії людей, які найбільш схильні до ураження коронавірусом COVID-19.

Враховуючи підтвердженні матеріалами справи доводи позивача про поважність пропуску шестимісячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини у період з 10 грудня 2020 року по 10 червня 2021 року, а саме, звернень за медичною допомогою до сімейних лікарів в місті Біла Церква 25 січня 2021 року, 20 квітня 2021 року та перебування на амбулаторному лікуванні у період з 24 травня 2021 року по 10 червня 2021 року, тобто саме під час дії шестимісячного строку на прийняття спадщини; наявність хронічних захворювань опорно-рухового апарату та серцево-судинних захворювань; запровадження карантину з березня 2020 року на всій території України та обмеження в пересуванні, обмеження перебування у громадських місцях, обмежену роботу нотаріальних контор, перебування позивачки в зоні ризику захворювання у зв`язку з незалежними від неї обставинами, тому ці обставини у сукупності колегія суддів вважає поважними, що відповідно до ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Що стосується доводів апелянта у частині поважності пропуску строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, періодичними повітряними тривогами то вони колегією судді до уваги не приймаються, оскільки ці обставини виникли поза межами шестимісячного строку на прийняття спадщини, а отже, можуть лише опосередковано доводити причини звернення до нотаріуса позивачем лише у 2023 році, що не входить у предмет доказування у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , тривалістю чотири місяці.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 12 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк чотири місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Головуючий: Судді:Р.В. Березовенко О.Ф. Лапчевська Г.І. Мостова

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.