Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9236/23
Номер провадження2/711/163/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
17 квітня 2024 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О. Г.
при секретарі: Шульга А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи, що не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 стало відомо про відкрите приватним віконцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О.(наразі матеріали виконавчого провадження знаходяться у приватного виконавця м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни) виконавчого провадження № 65253034 по виконанню виконавчого напису № 3259, виданого 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.
З копії виконавчого напису приватного нотаріуса вбачається, що цей виконавчий напис вчинено ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі ст. 87 України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за Договором № 001/20/131142 від 13.11.2020 року, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № С-ГК-260321-2 від 26.03.2021 року є ТОВ «ФК «Сонаті».
Строк платежу за Договором 001/20/131142 від 13.11.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення заборгованості провадиться за період з 26.03.2021 року по 31.03.2021 року.
Сума заборгованості становить 8049 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5049 грн. 00 коп.; за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із стягувача, згідно чинного законодавства, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість становить 9049 грн. 00 коп.
В той же час, зазначають, що розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Сонаті» стягувачем не надано.
Також, вказує, що незрозуміло та безпідставно зазначення у виконавчому написі про те, що стягнення заборгованості проводиться за період з 26.03.2021 року по 31.03.2021 року, оскільки, всі платежі за кредитним договором відбулися.
Докази направлення ОСОБА_1 вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, а також отримання останнім такої вимоги, відсутні.
Крім того, кредитний договір, на основі якого вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчено, що виключає можливість стягнення за ним коштів в порядку виконавчого напису нотаріуса.
Таким чином, заборгованість, по якій видано виконавчий напис, є спірною, процедура посвідчення виконавчого напису порушеною.
Також, зазначає, що, оскільки, на думку позивача, виконавчий напис приватного нотаріуса єх протиправним, відповідно, кошти за цим виконавчим написом стягнені з позивача незаконно, отже, такі кошти підлягають поверненню позивачу.
18 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
19 грудня 2023 року ухвалою суду зобов`язано Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни надати копії кредитного договору у рамках виконавчого провадження № 65253034, на підставі якого було вчинено виконавчий напис за № 3259 від 31.03.2021 року; зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» надати копії кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис за № 3259, виданого 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості в розмірі 9049,00 грн.
16 січня 2024 року ухвалою суду у даній справі замінено відповідача, а саме, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕПРО СКУЛ».
27 березня 2024 року постановою Черкаського апеляційного суду ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2024 року скасовано.
Адвокат Солдатків Олександр Сергійович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судове засідання не зявився, надавши через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направленя повідомлення до електронного кабінету.
Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення рекомендованого повідомлення.
Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення рекомендованого повідомлення.
Суд на підставі ст. ст. 280 282 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною вчинено Виконавчий напис № 3259 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за Договором з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за Договором № 001/20/131142 від 13.11.2020 року, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № С-ГК-260321-2 від 26.03.2021 року є ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості за Договором № 001/20/131142 від 13.11.2020 року. Строк платежу за Договором 001/20/131142 від 13.11.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 26.03.2021 року по 31.03.2021 року. Сума заборгованості становить 8049 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5049 грн. 00 коп. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із стягувача, згідно чинного законодавства, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 9049 грн. 00 коп.
22 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денисом Олеговичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 3259 виданого 31.03.2021 року виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65253034.
20 червня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денисом Олеговичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 3259 виданого 31.03.2021 року виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження 65253034. Даною постановою встановлено, що рішення суду виконано в повному обсязі, заборгованість за виконавчим документом стягнуто повністю та перераховано на користь стягувача, основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто та перераховано на відповідні реквізити.
Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.
Згідно зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Аналогічні положення містяться у Порядку, зокрема, згідно з п.п. 1.1 - 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 гл. 16 р. ІІ Порядку).
Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).
Пунктом 2 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року справа № 645/1979/15-ц.
Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.
Як зазначалось вище, відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
Проте, з матеріалів справи не вбачається, та у суді відсутні підстави вважати, що нотаріус при вчиненні спірного напису переконався належним чином у наявності підстав для звернення до нього банку та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом.
Вищезазначені обставини свідчать про те, що у приватного нотаріуса Григорян Діани Гагаківни не було правових підстав для посвідчення оскаржуваних позивачем виконавчих написів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчих написів щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п. 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Григорян Діаною Гагаківною оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.
Матеріали справи не містять доказів нотаріального посвідчення укладеного між сторонами кредитного договору, серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже кредитний договір № 001/20/131142 від 13 листопада 2020 року не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
До того ж, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.
Матеріали справи не мітять даних про те, що таке повідомлення було надіслано боржнику, так і було отримане останним.
Докази в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано, витребувані матеріали, надані третьою особою, також не містять відомостей з даного приводу.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з п. 1 ч. ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Частиною 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).
При цьому для правильного застосування ст. 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2023 року на підставі фактичного повного виконання рішення, приватним виконавцем Єфіменко Денисом Олеговичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
Суд наголошує, що в даному виконавчому провадженні стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь приватного виконавця грошових коштів у сумі 904 грн. 90 коп. (основна винагорода приватного виконавця) та в сумі 2032 грн. 82 коп. (витрати виконавчого провадження), пов`язані зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».
Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».
Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними.
На думку суду, при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець не мав передумов для звільнення від сплати витрат виконавчого провадження.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 904 грн. 90 коп. (основна винагорода приватного виконавця) та в сумі 2032 грн. 82 коп. (витрати виконавчого провадження), є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року посправі № 206/2212/18.
А тому, позовні вимоги про повернення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими, проте, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 9049 грн. 00 коп. (кошти, стягнуті на користь ТОВ «ФК «Сонаті»).
Відносно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягненя з ТОВ «ФК «Сонаті» на його користь витрат на послуги правничої допомоги в розмірі 9000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8, 59 Конституції України.
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано:
Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1498497 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 30/05 від 30 травня 2023 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем.
Договір № 30/05 про надання професійної правничої допомоги від 30 травня 2023 року, укладений між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 .
Акт про прийняття передачу наданих послуг від 01 грудня 2023 року.
Квитанцію про оплату ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 9000 грн. 00 коп. (призначення платежу: оплата від ОСОБА_1 послуг адвоката по договору № 30/05(скасування виконавчого напису № 3259, виданого 31.03.2021).
Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та враховучи, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині та стягненню з ТОВ «ФК «Сонаті» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп.
Також, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір на суму 1073 грн. 60 коп., що підтверджується платіжною інструкцією.
А тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», треті особи, що не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3259, вчинений 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості в розмірі 9049 грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті»» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти в сумі 9049 грн. 00 коп., стягнених на основі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3259, вчинений 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості в розмірі 9049 грн. 00 коп.;
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті»» на користь ОСОБА_1 витрати на послуги правничої допомоги адвоката у розмірі 9000 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073 грн. 60 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий: О. Г. Казидуб