Провадження №2/337/65/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника позивачів ОСОБА_10 ,

представників відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 до Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення коштів за час простою,

В С Т А Н О В И В :

29.08.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , інтереси яких представляє адвокат Коломоєць І.В., до Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради (далі КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР) про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення коштів за час простою.

Позов мотивований тим, що позивачі є працівниками КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР за трудовими договорами, на час звернення до суду не звільнені, окрім ОСОБА_19 , а саме: ОСОБА_1 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду сестри-господині соматичного відділення; ОСОБА_2 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду лікаря кардіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії та ліжками амбулаторного гемодіалізу, 21.12.2018 - переведена на посаду лікаря терапевта соматичного відділення; ОСОБА_13 з 03.01.2018 працевлаштована на посаду сестри медичної стаціонару (палатної) для хворих з гнійними захворюваннями хірургічного відділення, 31.12.2021 - переведена на посаду сестри медичної стаціонару (палатної) хірургічного відділення; ОСОБА_3 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду сестри медичної стаціонару (перев`язувальна) хірургічного відділення на 0,5 ставки та на посаді сестри медичного стаціонару (перев`язувальна) для хворих з гнійними захворюваннями хірургічного відділення 0,5 ставки; ОСОБА_4 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду фельдшера лаборанта хіміко-діагностичної лабораторії; ОСОБА_5 з 03.01.2018 працевлаштована на посаду лікаря - педіатра - неонатолога акушерсько-гінекологічного відділення; ОСОБА_14 з 02.01.2018 працевлаштований на посаду лікаря невропатолога соматичного відділення; ОСОБА_6 з 03.01.2018 працевлаштована на посаду сестри медичної з фізіотерапії відділення по обслуговуванню дорослого населення поліклініки; ОСОБА_7 з 03.01.2018 працевлаштована на посаду лікаря акушера гінеколога гінекологічного відділення, звільнена 15.11.2022; ОСОБА_8 з 03.01.2018 працевлаштований на посаду лікаря УЗД діагностики відділення жіночої консультації; ОСОБА_15 з 03.01.2018 працевлаштована на посаду сестри медичної поліклініки з функціональної діагностики відділення по обслуговуванню дорослого населення поліклініки, 31.12.2021 переведена на 1,0 ставку посади сестри медичної поліклініки (дільничного дерматовенерологічного кабінету) поліклініки; ОСОБА_16 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими соматичного відділення; ОСОБА_17 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими хірургічного відділення; ОСОБА_18 з 02.01.2018 працевлаштована на посаду акушерки жіночої консультації, 31.12.2021 переведена на 0,75 ставки посади акушерки жіночої консультації; ОСОБА_9 з 01.01.2018 працевлаштована на посаду сестри медичного стаціонару соматичного відділення.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України та діяв на час звернення до суду з даним позовом.

Територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області з 26.02.2022 та по час звернення до суду є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора РФ, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Через окупацію та активні бойові дії позивачі вимушені були покинути свої домівки та переміститися до неокупованих територій України з реєстрацією внутрішньо переміщених осіб, що унеможливило виконання ними трудових обов`язків.

Такі обставини фактично поставили позивачів в умови простою, оскільки вони не мали можливість продовжити роботу через те, що на їх робочому місці виникла ситуація небезпечна для їх життя та здоров`я і навколишнього природнього середовища не з їх вини. Разом з тим, відповідач припинив нарахування та виплату позивачам заробітної плати. При цьому наказ про оголошення простою відповідач не видавав, переведення на інше місце роботи відповідачем позивачам не пропонувалось.

Про початок фактичного простою позивачі повідомляли роботодавця в усній та письмовій формі, всіма можливими способами, оскільки під час бойових дій та евакуації, позивачі не вдавались до формальностей щодо порядку повідомлення. Роботодавцю було достеменно відомо про позивачів, які вимушено евакуювалися та вимушено зупинили свою роботу навесні 2022 року в КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР.

На підставі викладеного позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 просять встановити факт простою у виконанні ними своїх трудових обов`язків в КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР за період з 01.06.2022 по 01.09.2023, позивач ОСОБА_6 - за період з 01.11.2022 по 01.09.2023, позивач ОСОБА_7 - за період з 01.06.2022 по 11.11.2022, позивач ОСОБА_17 - за період з 01.10.2022 по 01.09.2023, а також стягнути з КП «Токмацька БЛІЛ» на їх користь кошти за час простою, розраховані як середній заробіток за ці періоди, а саме на користь ОСОБА_1 в розмірі 90998,88 грн., ОСОБА_2 328788,18 грн., ОСОБА_13 169365,28 грн., ОСОБА_3 189000 грн., ОСОБА_4 189000 грн., ОСОБА_5 226323,58 грн., ОСОБА_14 279837,88 грн., ОСОБА_6 122 968,80 грн., ОСОБА_7 128 801,64 грн., ОСОБА_8 241181,78 грн., ОСОБА_15 189000 грн., ОСОБА_16 132771,19 грн., ОСОБА_17 99565,38 грн., ОСОБА_18 141750 грн., ОСОБА_9 210198,24 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2023 за вказаним позовом у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

28.09.2023 до суду надійшла заява представника відповідача - в.о. директора КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР Тупозлієвої Є.В. про залишення позовної заяви без руху, у задоволенні якої ухвалою суду від 28.09.2023 було відмовлено.

13.10.2023 від представника відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР - Борисенкова В.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивачів є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню через те, що незважаючи на тимчасову окупацію території Токмацької міської територіальної громади відповідач у справі КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР продовжувало здійснювати свою статутну діяльність на вказаній території та надавати медичні послуги населенню, яке проживає на вказаній території. Правові підстави для запровадження простою всього підприємства відповідача, або його структурних підрозділів, або окремих працівників відсутні. Обставини тимчасової окупації території Токмацької міської територіальної громади не зумовили зупинку роботи підприємства відповідача або його структурних підрозділів. Вибіркове оголошення роботодавцем безпідставного простою щодо окремого працівника суперечить нормам КЗпП України. Позивачами не доведено наявність законних підстав для запровадження простою підприємства відповідача, або його окремих структурних підрозділів, або окремого працівника через наявність виробничої ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівників або окремого працівника. Також позивачами не доведено, що через не запровадження такого простою, відповідачем було порушено права позивачів, зокрема, право на працю. Про відсутність порушення таких прав позивачів свідчить, зокрема, те, що позивачі ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 у період часу, за який вони просять визнати факт простою щодо них, після виїзду на підконтрольну територію України, працювали на інших підприємствах, але не звільнились з підприємства відповідача, тобто безперешкодно реалізували своє конституційне право на працю.

Також представник відповідача у відзиві наголошує, що основні засоби відповідача не піддавались руйнуванню, на підприємстві працюють працівники, які продовжують надавати медичні послуги відповідному населенню, навіть в умовах тимчасової окупації відповідної території. Воєнний стан, тимчасова окупація та/або бойові дії не можуть вважатися виробничою ситуацією, небезпечною для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, а отже наявність вказаних обставин не є підставою для запровадження простою у зв`язку з вказаними обставинами. Також матеріали справи не містять доказів належного попередження позивачами відповідача про початок начебто простою щодо себе окремо, зокрема, що відносно кожного з них виникла виробнича ситуація, небезпечна для його здоров`я чи життя або для людей, які їх оточують, і навколишнього природного середовища, та не з їх вини. Кожен з позивачів залишив робоче місце за власною ініціативою у зв`язку з переміщенням до іншої місцевості без наявності причин, які б об`єктивно зумовили зупинку роботи підприємства відповідача, або його окремого структурного підрозділу, або виконання кожним з них своїх безпосередніх службових обов`язків, а отже для таких працівників позивачів відсутні підстави для запровадження простою.

Крім того, у відзиві представник відповідача вказує на те, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту їх прав, оскільки за позивачами, як за працівниками відповідача зберігаються робочі місця і вони не позбавлені можливості звернутися до відповідача з пропозицією про призупинення дії трудового договору або отримання відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану в Україні, та в порядку, передбаченому законодавством України звернутись з вимогами до держави-агресора про стягнення неотриманих ними грошових сум, пов`язаних із трудовими відносинами, втрачених внаслідок збройної агресії РФ проти України.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

24.10.2023 від представника позивачів адвоката Коломоєць І.В. надійшла відповідь на відзив в якій вона, серед іншого, зазначила, що подальше виконання позивачами своїх трудових обов`язків в КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, яке залишилось на тимчасово окупованій території, підпадало б під низку статей КК України, які передбачають відповідальність за державну зраду, колабораційну діяльність. Крім того, внаслідок бойових дій, вибухів та обстрілівприміщення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР частково зруйновано, у тому числі відсутнє скло на вікнах, тепло, вода, електроенергія, що вже свідчить про відсутність умов для нормального функціонування закладу та відсутність безпеки для життя і здоров`я позивачів. Приміщення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР фактично контролюють військові РФ, що є несумісним з виконанням тих умов роботи, на які погоджувались позивачі при прийнятті на роботу. Відповідачем не надано ні копії Статуту КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, ні штатного розпису, ні інформації про посадові оклади чи нараховану заробітну плату позивачам, про фактичне місцезнаходження та поштову адресу відповідача та іншу інформацію про виконання чи невиконання трудових обов`язків позивачами, що суперечить твердженням та позиції відповідача. Твердження відповідача на те, що воєнний стан та окупація не можуть вважатись виробничою ситуацією для життя чи здоров`я, так як не створюють загрозу для життя з посиланням на гігієнічну класифікацію праці та санітарні норми, вважає хибними. Умови праці позивачів після 24.02.2022 суттєво змінились, відповідачем не перевірявся вплив вибухів, присутність військових зі зброєю в лікарні, обстрілів лікарні та місцевості на стан здоров`я позивачів.

30.10.2023 від представника відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР - Борисенкова В.С. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, серед іншого, зазначено, що Міністерство охорони здоров`я України неодноразово наголошувало, що робота медиків в окупації не буде вважатися колабораціонізмом, а держава продовжує фінансувати заклади охорони здоров`я і платити заробітну плату тим медичним працівникам, які перебувають на тимчасово окупованій території та надають медичну допомогу. Зміна позивачами місця проживання, тобто переїзд з тимчасово окупованої території міста Токмак Запорізької області в інші регіони України свідчить про те, що вони фактично не виконують свої трудові обов`язки як працівники підприємства відповідача, проте це не є підставою для впровадження щодо них простою через наявність виробничої ситуації небезпечної для їх життя чи здоров`я. Дійсно, в результаті бойових дій була пошкоджена одна будівля, яка перебуває на балансі відповідача та розташована за адресою: АДРЕСА_1 колишнє приміщення протитуберкульозного диспансеру, але це приміщення не використовувалось у статутній діяльності відповідача, в том числі для надання медичної допомоги ще до початку війни, а надавалось в оренду фізичним та юридичним особам. Також були частково пошкодженні вікна в будівлях, де знаходиться поліклініка, КДЛ, педіатричне відділення, акушерсько-гінекологічне відділення, інфекційне боксове відділення, а також у приміщеннях, які знаходяться в оренді. Вказані пошкодження не відобразились на стані надання медичної допомоги, що надається відповідачем. Жоден працівник відповідача та хворий не постраждали. Пошкоджені вікна відновлені.

Під час підготовчого провадження були вирішені усі клопотання сторін та ухвалою суду від 07.12.2023 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 09.04.2024, без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР Семенова М.В., відповідачу було поновлено строк для подання додаткових доказів та прийнято до розгляду у якості доказів копії Статутів КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, копію витягу з наказу №12-адм/вс від 05.12.2023 та копію наказу №11-К/вс від 06.12.2023.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат Коломоєць І.В. позовні вимоги усіх позивачів підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та, будучі допитана за правилами допиту свідка, пояснила, що станом на 26.02.2022, тобто на час збройного захоплення та військової окупації РФ міста Токмак Запорізької області, вона працювала на КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР сестрою-господинею соматичного відділення. Після вторгнення збройних сил РФ на територію м. Токмак, вона та інші працівники продовжили виходити на роботу, проте умови праці були жахливі. Для того, щоб потрапити у лікарню потрібно було пройти блокпости з військовими РФ, де завжди обшукували, дивились її телефон. Спочатку у лікарні не було світла та води. Вона та інші працівники працювали під воєнним конвоєм, їм погрожували зброєю. Одного дня військові РФ забрали начальника відділу кадрів лікарні - Соколовського «на підвал», де протримали 4 дні, а коли він повернувся на роботу, то запропонував всім виїхали з міста. Директор лікарні виїхав на підконтрольну українській владі територію одним з перших. Вона виходила на роботу та працювала у лікарні поки це було можливо для неї, а саме до 11.05.2022. При цьому вона відчувала загрозу життю та здоров`ю, оскільки у місті постійно були вибухи, обстріли, а керівництво лікарні не забезпечило їм укриття. При цьому під час обстрілів вона не могла покидати лікарню і через те, що деякі пацієнти залишались лежачими у палатах, їх не можна було залишати одних. Виїхала вона з міста Токмак разом зі своєю сім`єю на підконтрольну територію України 12.05.2022. Після евакуації, поки був телефонний зв`язок з керівництвом лікарні, вона телефонувала та повідомляла, що виїхала з міста, зверталася з питаннями про виплату їй заробітної плати. Старша медична сестра лікарні на її телефонні звернення відповідала, що лікарня працює, вимагала щоб вона поверталась та працювала. При цьому, з 01.05.2022 лікарнею фактично почав керувати директор, який був призначений окупаційною владою. Їй достовірно відомо, що з 01.06.2022 по теперішній час грошові кошти, які отримують працівники лікарні, які там залишись працювати, виплачуються країною-агресором. Наразі у лікарні фактично розташований військовий госпіталь, де лікують військових РФ. Вважає, що має право на отримання заробітної плати за час фактичного простою, просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка та пояснила, зокрема, що станом на 26.02.2022 вона працювала на підприємстві відповідачалікарем-терапевтом соматичного відділення. Після окупації міста Токмак Запорізької області, вона продовжила виходити на роботу. Спочатку у лікарні не було ні світла, ні води, відновили їх приблизно через два тижня. Військові РФ, які були озброєні та негативно налаштовані, почали до неї звертатись як з вимогами про надання їм медичної допомоги, так і з вимогами про надання їм довідок про наявність хвороб, як б звільняли їх від служби. У лікарні проводились обшуки. Захисту від керівництва лікарні ніякого не було. Вона відчувала небезпеку для свого життя та здоров`я, попереджала керівництво лікарні про намір виїхати, а 13.06.2022 виїхала з міста Токмак на підконтрольну територію України. 14.06.2022 вона зателефонувала керівництву лікарні та повідомила, що виїхала до міста Запоріжжя. В подальшому неодноразово повідомляла начальника відділу кадрів лікарні Соколовського про те, де вона знаходиться, у т.ч. через мережу Вайбер.

Позивач ОСОБА_3 , яка була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка, пояснила зокрема, що на час збройного захоплення та військової окупації РФ міста Токмак Запорізької області, вона працювала на КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР сестрою медичного стаціонару (перев`язувальна) хірургічного відділення. У зв`язку із окупацією міста, загрозою для життя та здоров`я виїхала з міста Токмак 08.04.2022 на підконтрольну українській владі територію, про що нею було повідомлено керівництво. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 , яка була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка, пояснила, зокрема, що у місто Токмак Запорізької області збройні сили РФ зайшли 26.02.2022. На цей час вона працювала на підприємстві відповідачафельдшером лаборантом. Після окупації міста, у лікарні завжди перебували військові РФ, від яких відчувалась загроза, вони вимагали, щоб їм надавали медичну допомогу, лікували їх. Завідувач її відділення запропонував їй виїхати з міста. У зв`язку з тим, що у місті та у лікарні вона відчувала загрозу для свого життя та здоров`я, а також через те, що є вдовою, а її син працює на державній службі, 07.04.2022 вона виїхала на підконтрольну українській владі територію, про що повідомила відділ кадрів лікарні. Приблизно через місяць їй зателефонували з бухгалтерії та повідомили, що у неї борг перед лікарнею через те, що вона не вийшла на роботу з нез`ясованих причин. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 , яка була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка, пояснила, зокрема, що вона з 01.01.2018 працює на посаді сестри медичної поліклініки КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР. Після окупації міста Токмак Запорізької області, працювати у лікарні та взагалі знаходитись у місті стало складно. Спочатку, приблизно 10 днів, у лікарні не було ні світла, ні води. Після їх відновлення, до лікарні масово почали ходити військові РФ, які вимагали надавати їм процедури, у т.ч. за рахунок ліків, які приносили мешканці міста для себе. У разі відмови у наданні медичних послуг, військові погрожували розправою. Як діяти в такій ситуації, керівництво лікарні не повідомляло. У зв`язку з постійними погрозами зі сторони військових РФ, небезпекою для її життя та життя її близьких, вона 27.09.2022 виїхала до міста Запоріжжя, про що напередодні повідомила своє керівництво. Після виїзду вона також телефонувала та повідомляла про це начальнику відділу кадрів лікарні Соколовському. Наразі їй відомо, що лікарня дійсно працює на окупаційну владу, медичні послуги надаються лише громадянам РФ. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні, будучи допитана за правилами допиту свідка, серед іншого пояснила, що вона з 01.01.2018 працює на посаді лікаря акушера гінеколога КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, до теперішнього часу не звільнена. Після окупації міста Токмак Запорізької області збройними силами РФ, вона продовжила виходити на роботу. Через бойові і військові дії, окупацію міста, вона відчувала небезпеку для свого життя та здоров`я. Лікувати пацієнтів було нічим, обстеження не проводились. Умов для безпечного та повного виконання своїх обов`язків не було. При цьому керівництво лікарні ніяких розпоряджень як діяти в цій ситуації не робило. 13.04.2022 вона виїхала з окупації до міста Запоріжжя. Про намір виїхати з м. Токмак за тиждень повідомила завідувача свого відділення. Після її виїзду, їй зателефонувала старша акушерка лікарні та повідомила, що ставить їй у табелі невихід на роботу з нез`ясованих причин. У зв`язку з цим вона зателефонувала директору лікарні ОСОБА_20 з питанням про її становище та про причини невиплати їй заробітної плати, на що останній повідомив, що на це немає грошей. Після цього вона зустрічала ОСОБА_20 у місті Запоріжжі, зверталась на гарячу лінію по медицині, разом з іншими працівниками писала колективне звернення до військової адміністрації м. Токмака з приводу невиплати заробітної плати, але це питання залишилось не вирішеним. Водночас, їй достовірно відомо, що фактично на даний час у лікарні головним лікарем є особа, призначена окупаційною владою РФ та зі слів колишніх колег їй відомо, що з 01.06.2022 працівникам, які залишились працювати у лікарні, влада РФ виплачує заробітну плату. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_8 в судовому засіданні, будучи допитаний за правилами допиту свідка, серед іншого пояснив, що він займає посаду лікаря УЗД жіночої консультації КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР. Після того, як 26.02.2022 війська РФ зайшли у місто Токмак Запорізької області, біля лікарні була виставлена варта та снайпера, у лікарню почали завозити поранених військових РФ, приїхало ФСБ, було проведено обшук лікарні, працівникам лікарні постійно погрожували військові країни-агресора. Кожного дня, щоб потрапити на роботу, його перевіряли військові, а через деякий час вони вибили двері у його квартирі, там був проведений огляд. При цьому місто постійно обстрілювалось, а в лікарні були відсутні належні умови для виконання трудових обов`язків, у т.ч. через перепади електричної енергії було пошкоджено апарат УЗД. У зв`язку з небезпекою, а також через те, що його дружина має інвалідність 2-ї групи та онкологічне захворювання, він 26.03.2022 з сім`єю вихав з міста Токмак. В перших числах квітня 2022 року в м. Запоріжжі він зустрів директора лікарні ОСОБА_21 , до якого звернувся з питанням, що йому далі робити. Останній відповів, що потрібно чекати. Через деякий час він знову зателефонував ОСОБА_20 , але він нічим не допоміг. Потім директор перестав відповідати на його дзвінки. Просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні, допитана за правилами допиту свідка, серед іншого пояснила, що вона займає посаду лікаря-педіатра-неонатолога у пологовому відділені на підприємстві відповідача. Після початку військових дій та окупації міста Токмак керівництво лікарні належних умов для продовження роботи не зробило, жодних рекомендації, консультацій або порад до кого звертатись та що робити не надходило. Через обстріли міста вона та інші працівники відділення разом пацієнтами, у тому числі з породіллям та немовлятами, повинні були знаходитись у підвалі лікарні, де не було належних умов для надання їм медичної допомоги. Через встановлену комендантську годину, вона була вимушена ночувати у лікарні. До лікарні завжди приходили озброєні військові РФ, від них відчувалась загроза. Через таку небезпеку вона вирішила виїхати з міста Токмак в кінці березня 2022 року. Перед цим звернулась до завідувача відділення та відділу кадрів, де їй сказали написати заяву на відпустку без збереження заробітної плати на один місяць. Після закінчення цієї відпустки, вона зателефонувала у відділ кадрів лікарні і їй повідомили, що її відпустка продовжена до закінчення воєнного стану. Де вона перебуває після виїзду з тимчасово окупованої території адміністрація лікарні була достовірно обізнана. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_9 в судовому засіданні, яка була допитана за правилами допиту свідка, серед іншого пояснила, що з 02.01.2018 працює на підприємстві відповідача палатною медичною сестрою в соматичному відділенні. Після вторгнення збройних сил РФ та окупації м. Токмак їй було дуже страшно. 26.02.2022 вся лікарня була оточена озброєними військовими РФ, вони щось шукали у лікарні, заходили у відділення, звертались до працівників, від них відчувалась загроза. Умови, щоб належним чином продовжувати виконувати свої трудові обов`язки, були відсутні, зокрема, були відсутні ліки та медичне обладнання. При цьому жодних вказівок та інструкції від керівництва не надходило. 09.04.2022 вона виїхала з окупованої території, оформивши відпустку без збереження заробітної плати на 14 днів. Після цього їй зателефонували з відділу кадрів лікарні та повідомили, що вона повинна 25.04.2022 вийти на роботу. На це вона повідомила, що зробити цього не може через окупацію міста Токмак. Також повідомила суду, що вона продовжує спілкуватись з деякими працівниками, які залишились працювати у лікарні. Від них їй відомо, що вони працюють на РФ, лікують як цивільних, так і військових РФ, які поводять себе негідно. Просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_18 в судовому засіданні, допитана за правилами допиту свідка, пояснила, що працює на посаді акушерки жіночої консультації КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР з 02.01.2018. Виїхала з окупованого міста Токмак Запорізької області 05.04.2022, оскільки знаходитись там було небезпечно. При цьому вона має сина з інвалідністю 3-ї групи, мати з інвалідністю 2-ї групи. Їй небезпечно було діставатися до роботи, а також небезпека була на робочому місці. При цьому ніяких інструкцій або вказівок від адміністрації лікарні не надходило. У зв`язку з цим вона написала заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати до 25.04.2022. В квітні їй зателефонувала старша акушерка відділення та повідомила, що їй потрібно повернути гроші, які вона отримала як заробітну плату за квітень 2022 року, оскільки відпрацювала лише 4 дні, і тоді вона повернула 80 відсотків отриманих грошей. Потім вона перетелефонувала старшій акушерці та спитала, що їй далі робити, на що отримала відповідь, що більше нічого писати та подавати не потрібно. В червні 2022 року вона знову спілкувалась з працівниками лікарні з відділу кадрів, які повідомили, що їй треба повернутись на робоче місце, написати пояснення про причини відсутності на роботі та приступити до виконання своїх трудових обов`язків, з чим вона не погодилась через окупацію міста Токмак. Просила позов задовольнити.

Інші позивачі в судове засідання не прибули, їх інтереси в судовому засіданні представляла адвокат Коломоєць І.В.

Представники відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР - адвокати Сандак І.А., Семенов М.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнали, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. Додатково представник відповідача ОСОБА_12 пояснив, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту. Підприємство відповідача після введення в Україні воєнного стану продовжило працювати та надавати послуги мешканцям тимчасово окупованого міста Токмак. Факту простою не було. Лише керівник підприємства може оголошувати протій. Наказом в.о. директора КП «Токмацька БЛІЛ» від 05.12.2023 призупинено з 06.12.2023 дію трудового договору з позивачами (крім ОСОБА_1 , яка була переведена на іншу посаду) до відновлення можливості виконувати роботу або до дня припинення чи скасування воєнного стану. Наразі підприємство відповідача релоковане та переведено до м. Запоріжжя. Місцезнаходження відповідача, як юридичної особи, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно з ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1). Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3).

Згідно з інформацією, яка міститься у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.09.2023, КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, має , місцезнаходження: Запорізька область, місто Токмак, вул. Центральна, буд.55Ж (т.1 арк.144).

Згідно зі Статутом КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (нова редакція), який був затверджений рішенням Токмацької міської ради 27.04.2020 №7, КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (далі підприємство) є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством Токмацької міської ради, що надає вторинну медичну допомогу будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п.1.1 Статуту). Місцезнаходження підприємства: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, 55Ж (п.2.2. Статуту). Основною метою створення підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством (п.3.1 Статуту). Підприємство є юридичною особою (п.4.1 Статуту). Підприємство створює належні умови для високопродуктивної праці, забезпечує додержання законодавства про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування; здійснює бухгалтерський облік, веде фінансову та статистичну звітність згідно з законодавством (п.6.2.1, п.6.2.2 Статуту). До обов`язків підприємства належить створення для працівників належних і безпечних умов праці, забезпечення додержання чинного законодавства України про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування (п.6.3.3. Статуту). Поточне керівництво підприємством здійснює керівник підприємства Головний лікар (Директор) (п.7.2. Статуту), який приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори (строкові та безстрокові) з працівниками підприємства (п.7.5.9 Статуту), забезпечує дотримання на підприємстві вимог законодавства про охорону праці, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, створення належних умов праці (п.7.5.13 Статуту), уживає заходи до своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати (п.7.5.14 Статуту) (т.2 арк.207-213).

Аналогічні положення містяться у Статуті КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (нова редакція), який був затверджений розпорядженням начальника міської військової адміністрації 14.11.2023 №239, крім п. 2.2., у якому зазначено місцезнаходження підприємства: АДРЕСА_3 . Відповідно до п.2.3. Статуту, місцезнаходження структурного підрозділу: АДРЕСА_1 (т.2 арк.214-221).

Інформація про місцезнаходження КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, код 41477873, за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Медведєва сержанта, буд.4, міститься у виписці на безкоштовний запит відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка надана представником відповідача під час судового розгляду (т.2 арк.105).

Судом також встановлено, щопозивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , є внутрішньо переміщеною особою, з 19.05.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_5 (т.1 арк.7). З 02.01.2018 ОСОБА_1 займає посаду сестри-господині соматичного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.8), 06.12.2023 переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) клініко-діагностичного відділення м.Запоріжжя КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.2 арк.221 зворот), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві було припинене з 01.06.2022 та не виплачувалась на час звернення до суду з вказаним позовом (т.1 арк.9-10).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , є внутрішньо переміщеною особою, з 16.06.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_7 (т.1 арк.12). З 02.01.2018 ОСОБА_2 займала посаду лікаря-кардіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії та ліжками амбулаторного гемодіалізу КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, 21.12.2018 переведена на посаду лікаря-терапевта соматичного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.13-14), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.07.2022 (т.1 арк.15-17).

Позивач ОСОБА_13 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , є внутрішньо переміщеною особою, з 29.06.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_9 (т.1 арк.21). З 03.01.2018 ОСОБА_13 займала посаду сестри медичної стаціонару (палатної) для хворих з гнійними захворюваннями хірургічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, 31.12.2021 переведена на посаду сестри медичної стаціонару (палатної) хірургічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.22-24), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.24-25).

Позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 , є внутрішньо переміщеною особою, з 13.04.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_11 (т.1 арк.27). З 02.01.2018 ОСОБА_3 займає посаду сестри медичної стаціонару (перев`язувальна) хірургічного відділення на 0,5 ставки та посаду сестри медичного стаціонару (перев`язувальна) для хворих з гнійними захворюваннями хірургічного відділення 0,5 ставки КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.28), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.29).

Позивач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_12 , є внутрішньо переміщеною особою, з 20.04.2022 фактичним місцем її проживання є адреса: АДРЕСА_13 (т.1 арк.32). З 02.01.2018 ОСОБА_4 займає посаду фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.33-34), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.35).

Позивач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14 , є внутрішньо переміщеною особою, з 03.05.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_15 (т.1 арк.37 зворот). З 03.01.2018 ОСОБА_5 займає посаду лікаря-педіатра-неонатолога акушерсько-гінекологічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.38-39), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.04.2022 (т.1 арк.40).

Позивач ОСОБА_14 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_16 ,є внутрішньо переміщеною особою, з 26.04.2022 фактичним місцем його проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_17 (т.1 арк.42). З 02.01.2018 ОСОБА_14 займає посаду лікаря-невропатолога соматичного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.43-44), нарахування та виплата йому заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.06.2022 (т.1 арк.45-47).

Позивач ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_18 , є внутрішньо переміщеною особою, з 28.09.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_19 (т.1 арк.49 зворот). З 03.01.2018 ОСОБА_6 займає посаду сестри медичної з фізіотерапії поліклініки КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.50-51), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.11.2022 (т.1 арк.53-54).

Позивач ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_20 , є внутрішньо переміщеною особою, з 18.04.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_21 (т.1 арк.58). З 03.01.2018 ОСОБА_7 займає посаду лікаря-акушера-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.59-60), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.61).

Позивач ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_22 ,є внутрішньо переміщеною особою, з 18.06.2022 фактичним місцем його проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_23 (т.1 арк.63 зворот). З 03.01.2018 ОСОБА_8 займає посаду лікаря з ультразвукової діагностики жіночої консультації; КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (вказані обставини відповідачем не оспорюються), нарахування та виплата йому заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.64).

Позивач ОСОБА_15 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_24 , є внутрішньо переміщеною особою, з 09.09.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_25 (т.1 арк.66). З 03.01.2018 ОСОБА_15 займала посаду сестри медичної поліклініки з функціональної діагностики відділення по обслуговуванню дорослого населення поліклініки КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, 31.12.2021 переведена на 1,0 ставку посади сестри медичної поліклініки (дерматовенерологічного кабінету) поліклініки КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.67), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.68).

Позивач ОСОБА_16 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_26 , є внутрішньо переміщеною особою, з 13.04.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_27 (т.1 арк.71). З 02.01.2018 ОСОБА_16 займає посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими (палатна) соматичного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.72-73), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.04.2022 (т.1 арк.74).

Позивач ОСОБА_17 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_28 , є внутрішньо переміщеною особою, з 17.10.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_29 (т.1 арк.77). З 02.01.2018 ОСОБА_17 займає посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими (палатна) хірургічного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.78), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.10.2022 (т.1 арк.79).

Позивач ОСОБА_18 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_30 , є внутрішньо переміщеною особою, з 19.04.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_31 (т.1 арк.81). З 02.01.2018 ОСОБА_18 займала посаду акушерки жіночої консультації КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, 31.12.2021 переведена на 0,75 ставки посади акушерки жіночої консультації КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.82-83), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.84-85).

Позивач ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_32 , є внутрішньо переміщеною особою, з 12.04.2022 фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: АДРЕСА_33 (т.1 арк.88). З 01.01.2018 ОСОБА_9 займає посаду сестри медичного стаціонару (палатна) соматичного відділення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР (т.1 арк.89), нарахування та виплата їй заробітної плати на вказаному підприємстві припинене повністю з 01.05.2022 (т.1 арк.90-91).

З листа директора Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації від 22.11.2022 №03Т/322-Гл-МОЗ вбачається, що ОСОБА_1 14.11.2022 звернулась на гарячу лінію Міністерства охорони здоров`я України з питанням стосовно нарахування їй заробітної плати. З метою перевірки вказаних фактів, у керівника КП КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР було взято пояснення (т.1 арк.96).

Так, згідно з листом КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР від 21.11.2022 №04/0989, який підписаний заст. директора Андрієм Соколовським та адресований директору Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації, керівництвом лікарні було розглянуто звернення ОСОБА_1 , яке надійшло на гарячу лінію Міністерства охорони здоров`я України 14.11.2022 стосовно нарахування заробітної плати. За наслідками розгляду звернення було встановлено, що з 12.05.2022 вона відсутня на робочому місці, а саме у соматичному відділенні підприємства за адресою: АДРЕСА_1 . Про свою відсутність адміністрацію підприємства не повідомила та на робочому місці не з`являється, тому у табелі робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. У зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати їй заробітної плати. 16.05.2022 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на роботі (вих.№02/0611 від 16.05.2022). Станом на час надходження скарги, такого пояснення підприємство не отримувало.

Також у вказаному листі зазначено, що КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР з дня повномасштабної агресії РФ проти України працює, рішень про запровадження простою не приймалось (т.1 арк.95).

Листом від 20.12.2022 за вих.№Ко-11-2Ел Токмацька міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області на скаргу співробітників КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР про відсутність виплати заробітної плати повідомила, зокрема, про те, що за інформацією директора лікарні ОСОБА_20 вказані у скарзі працівники працювали в різних структурних підрозділах КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР та були відсутні на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 . Про свою відсутність адміністрацію підприємства не повідомили та на робочому місці не з`являються, тому у табелі робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. На адресу кожного заявника було направлено повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, але жодних пояснень підприємство не отримувало. У зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати їм заробітної плати. Після з`ясування обставин та виявлення, що причини були поважні, табель обліку використання робочого часу необхідно скорегувати (т.1 арк.97).

Листом від 10.04.2023 за № ПС/3/792-ЗВ-23 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на звернення ОСОБА_6 , яке надійшло з Урядової «гарячої лінії» за вх. № Л-696/ПС-23 від 06.04.2023 щодо можливих порушень вимог законодавства про працю КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР повідомлено, зокрема, про те, що у зв`язку з прийняттям Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» здійснення заходів державного нагляду (контролю), а також на підставі постанови КМУ №303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану тимчасово припинено. Керівництву КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР направлено листа для консультаційної підтримки роботодавців та попередження порушення прав працівників, виходячи з питань порушених у зверненні для вирішення питання по суті (т.1 арк.56).

Листом від 27.04.2023 за №047-03/З-047-УГЛ Пологівською районною військовою адміністрацією надано відповідь на звернення ОСОБА_3 , яке надійшло на Урядову гарячу лінію 12.04.2023 щодо вирішення питання виплати заробітної плати. Зокрема повідомлено, що відповідно до реєстраційних документів КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, місцем провадження діяльності та надання медичних послуг лікарні є місто Токмак, вул. Центральна, 55Ж. Лікарня на теперішній час продовжує діяльність з надання медичних послуг, простій (призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами) підприємством не оголошувався. Також у листі зазначено, що за інформацією Токмацької міської військової адміністрації (лист від 19.04.2023 №З-02-ОКЦ), з 25.04.2022 автор звернення була відсутня на робочому місці, а саме в хірургічному відділенні, де працювала на посаді сестри медичної стаціонару (перев`язувальна). Про причини своєї відсутності адміністрацію лікарні не повідомила, на робочому місці не з`являється, тому в табелі обліку робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. В зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати. Крім того у листі вказано, що 29.04.2022 на адресу автора звернення було направлено повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на роботі (вих. № 02/0583 від 29.04.2022). Станом на час надходження звернення на «гарячу лінію» такого пояснення підприємство не отримувало (т.1 арк.30).

Пологівська районна військова адміністрація листом від 27.04.2023 за № 044-04/К-044-ОКЦ на звернення ОСОБА_15 , яке надійшло на гарячу телефонну лінію Запорізької облдержадміністрації від 29.03.2023 щодо вирішення питання виплати заробітної плати. повідомлено зокрема, що відповідно до реєстраційних документів КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, місцем провадження діяльності та надання медичних послуг лікарні є місто Токмак, вул. Центральна, 55Ж. Лікарня на теперішній час продовжує діяльність з надання медичних послуг, простій (призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами) підприємством не оголошувався. Також у листі зазначено, що за інформацією Токмацької міської військової адміністрації (лист від 19.04.2023 №К-08-ОКЦ), з 18.04.2022 автор звернення була відсутня на робочому місці, а саме в поліклініці лікарні, де працювала на посаді сестри медичної поліклініки. Про причини своєї відсутності адміністрацію лікарні не повідомила, на робочому місці не з`являється, тому в табелі обліку робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. В зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати. Крім того у листі вказано, що 21.04.2022 на адресу автора звернення було направлено повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на роботі (вих. № 02/0570 від 21.04.2022). Станом на час надходження звернення на «гарячу лінію» такого пояснення підприємство не отримувало (т.1 арк.69).

Аналогічне повідомлення Пологівської районної військової адміністрації від 27.04.2023 за № 051-04/К-051-ОКЦ направлено на звернення ОСОБА_16 , яке надійшло на гарячу телефонну лінію Запорізької облдержадміністрації від 03.04.2023 щодо вирішення питання виплати заробітної плати. Зокрема листі зазначено, що за інформацією Токмацької міської військової адміністрації (лист від 19.04.2023 №К-08-ОКЦ), з 09.04.2022 автор звернення була відсутня на робочому місці, про причини своєї відсутності адміністрацію лікарні не повідомила, на робочому місці не з`являється, тому в табелі обліку робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. В зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати. Крім того у листі вказано, що 11.04.2022 на адресу автора звернення було направлено повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на роботі (вих. № 03/0043 від 11.04.2022). Станом на час надходження звернення на «гарячу лінію» такого пояснення підприємство не отримувало (т.1 арк.75).

01.05.2023 Токмацька міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області на звернення ОСОБА_1 стосовно вирішення питання виплати заробітної плати, яке надійшло 21.04.2023 до Запорізького контактного центру, листом за №Т-16-ОКЦ повідомила, що за інформацією керівництва КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР Віталія Пасєвіна, підприємство з дня повномасштабної агресії РФ проти України працює та рішень про запровадження простою не приймалось (т.1 арк.98).

15.05.2023 Департамент охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації на звернення ОСОБА_1 від 31.03.2023 щодо невиплати працівникам КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР заробітної плати, листом за №03Т/211-МОЗ повідомив, що з метою перевірки вказаних фактів, у голови районної державної адміністрації, начальника Пологівської районної військової адміністрації взяті пояснення, які додані до вказаного листа (т.1 арк.99).

Згідно з інформацією, викладеною у листі Пологівської районної військової адміністрації від 24.05.2023 за №1-18/Ко-18-2-ОДА, було розглянуто колективне звернення працівників КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР від 09.05.2023 щодо відновлення прав працівників та повідомлено, що місцем провадження діяльності та надання медичних послуг лікарні є місто Токмак, вул. Центральна, 55Ж. Лікарня продовжує діяльність з надання медичних послуг, простій (призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами) на підприємстві не оголошувався. За інформацією Токмацької міської військової адміністрації (лист від 22.05.2023 №Ко-08-2К), заявники працювали у різних структурних підрозділах лікарні, були відсутні на робочому місці, про причини своєї відсутності адміністрацію лікарні не повідомили, на робочому місці не з`являються, тому в табелі обліку робочого часу зазначені неявки з нез`ясованих причин. В зв`язку з цим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати. На адресу кожного заявника були направлені повідомлення з вимогою надати в письмовій формі пояснення щодо причин відсутності на роботі. Станом на час надходження звернення, таких пояснень підприємство не отримувало, крім ОСОБА_19 , з якою 15.11.2022 припиненні трудові відносини на підставі її заяви від 11.11.2023 (т.1 арк.99 зворот-100).

Національна служба здоров`я України (НСЗУ) на звернення адвоката Коломоєць І.В. листом від 20.07.2023 №25173/4-15-23 повідомила, що між НСЗУ та КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1714-Е122-Р000 від 08.02.2022 зі строком дії від дати підписання до 31.12.2022. Додатками до договору визначено, що сторони погодили, що умови договору про надання послуг застосовуються до відносин, які виникли з 01.01.2022. Договором передбачено перелік медичних послуг, загальну орієнтовну ціну договору.

Також повідомлено, що в подальшому, між НСЗУ та КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР укладено договір №3608-Е223-Р000 від 15.02.2023 зі строком дії від дати підписання до 31.12.2023. Додатком №56 до договору визначено, що сторони погодили, що умови договору про надання послуг застосовуються до відносин, які виникли з 01.01.2023. Договором передбачено перелік медичних послуг, загальну орієнтовну ціну договору. Також проінформовано, що надавач послуг щомісяця зобов`язаний подавати до НСЗУ, зокрема, інформацію про стан розрахунків із заробітної плати за попередній місяць. При цьому фактична вартість медичних послуг за пакетом медичних послуг «Забезпечення збереження кадрового потенціалу для надання медичної допомоги населенню, яке перебуває на тимчасово окупованій території» визначається з урахуванням поданої інформації про стан розрахунків із заробітної плати, відповідно до п. 152 Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2022 №1464. Станом на 19.07.2023 надавач послуг жодного разу не подав до НСЗУ інформацію про стан розрахунків із заробітної плати, відтак, оплати за договором №3608-Е223-Р000 від 15.02.2023 не здійснювались (т.1 арк.94).

Копія договору №3608-Е223-Р000 була долучена представником відповідача до відзиву на позовну заяву (т.1 арк.186-199).

28.07.2023 Національною службою здоров`я України (НСЗУ) адвокату Коломоєць І.В. листом за 26290/6-15-23 повідомлено, що за період з березня 2022 року по липень 2023 року інформація про стан розрахунків із заробітної плати та залишку коштів на банківських рахунках подана КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР лише станом на 01.02.2023. Згідно з наданою інформацією, сума залишку коштів на банківських рахунках підприємства складає 181450911,00 грн., фонд оплати праці за місяць (всього) 253068,00 грн., кількість працівників, яким нараховано заробітну плату (всього) 20 осіб, у т.ч. фонд оплати праці за місяць керівників 26492,00 грн., кількість керівників, яким нараховано заробітну плату 1 особа, фонд оплати керівників структурних підрозділів 75136,00 грн., кількість керівників структурних підрозділів, яким нараховано заробітну плату 4 особи, фонд оплати лікарів 9397,00 грн., кількість лікарів, яким нараховано заробітну плату 1 особа, фонд оплати праці працівників середнього медичного персоналу 30616,00 грн., кількість працівників середнього медичного персоналу 3 особи, фонд оплати праці інших працівників 111427,00 грн., кількість інших працівників, яким нараховано заробітну плату 11 осіб (т.1 арк. 101-107).

15.07.2023 листом в.о. директора КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР адвокату Коломоєць І.В. на її звернення від 21.07.2023 повідомлено, що з дня повномасштабної агресії РФ проти України, підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 та не релоковане на підконтрольну Україні територію. Штатний розпис як в паперовому, так і в електронному вигляді залишився на тимчасово окупованій території на підприємстві (т.1 арк.110).

Повідомлення про те, що КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР знаходиться на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 та не релоковане на підконтрольну Україні територію міститься також у листі директора КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР адвокату Коломоєць І.В. від 26.07.2023 за №02/52вс (т.1 арк.111).

25.08.2023 адвокат Коломоєць І.В., яка представляє інтереси позивачів, звернулась до керівника КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР та Токмацької міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області з претензією (вимогою) про виплату коштів за час простою позивачам із зазначенням розрахунку заробітку за період простою (т.1 арк.116-117).

Також судом встановлено, що 21.09.2023 адвокат Коломоєць І.В., в інтересах позивачів, звернулась до керівника КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР з листом про те, що через збройну агресію, активні бойові дії, загрозу життя та здоров`ю при виконання трудових обов`язків, позивачі були вимушені евакуюватися з міста Токмак Запорізької області, про що неодноразово повідомляли керівництво, що було останнім проігнороване. Додатково повідомляє, що позивачі не з`явились на робочому місці з підстав окупації міста Токмак, активні бойові дії в місті Токмак, загрози їх життю та здоров`ю на робочому місці, небезпечного навколишнього середовища, що унеможливило виконання ними трудових обов`язків. Зазначені обставини фактично поставили позивачів в умови простою, у зв`язку з чим просила виплатити їм кошти за час простою (т.1 арк.152-154).

Згідно з наданою КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР інформацією від 27.10.2023 №02/78вс, 03.01.2023 стався частковий обвал будівлі, балансоутримувачем якої є лікарня. Вказане приміщення не використовувалось для надання медичної допомоги, надавалось в оренду фізичним та юридичним особам за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього приміщення протитуберкульозного диспансеру, де на той час знаходився військовий госпіталь збройних сил РФ, пошкоджено внаслідок військовий дій. Також 03.01.2023 частково пошкоджено скло у вікнах будівель лікарні, де знаходилась поліклініка, КДЛ, педіатричне відділення. Вказані пошкодження не відобразилися на стані надання медичної допомоги. Жоден працівник та хворий не постраждали. Пошкоджені вікна відновлені (т.2 арк.35-37).

Під час судового розгляду було досліджено фотознімки та відеозапис із зображенням пошкоджених будівель та приміщень КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, наданих позивачами (т.1 арк.240-244).

Згідно з наказом в.о. директора КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР Євгенії Тупозлієвої від 06.12.2023 №11-К/вс, ОСОБА_1 , сестру-господиню соматичного відділення переведено працювати на 1,0 ставку посади молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) клініко-діагностичного відділення м.Запоріжжя КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР з 06.12.2023 (т.2 арк.221 зворот).

Згідно з наказом в.о. директора КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР Євгенії Тупозлієвої від 05.12.2023 №12-адм/вс «Про призупинення дії трудового договору», призупинено дію трудового договору з 06.12.2023 до відновлення можливості виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану з працівниками КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР згідно додатку, у тому числі: з ОСОБА_5 , яка займає посаду лікаря-педіатра-неонантолога акушерського-гінекологічного відділення; ОСОБА_7 , яка займає посаду лікаря-акушера-гінеколога старшого (для амбулаторного прийому) акушерсько-гінекологічного відділення; ОСОБА_3 , яка займає посаду сестри медичної стаціонару (перев`язувальна), сестри медичної стаціонару (перев`язувальна) для хворих з гнійними захворюваннями хірургічного відділення; ОСОБА_13 , яка займає посаду сестри медичної стаціонару (палатна) хірургічного відділення; ОСОБА_17 , яка займає посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими (палатна) хірургічного відділення; ОСОБА_14 , який займає посаду лікаря-невропатолога соматичного відділення; ОСОБА_2 , яка займає посаду лікаря-терапевта соматичного відділення; ОСОБА_9 , яка займає посаду сестри медичної стаціонару (палатна) соматичного відділення; ОСОБА_16 , яка займає посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими (палатна) соматичного відділення; ОСОБА_4 , яка займає посаду фельдшера-лаборанта (лаборанта) клініко-діагностичної лабораторії; ОСОБА_15 , яка займає посаду сестри медичної поліклініки (дерматовенерологічного кабінету); ОСОБА_6 , яка займає посаду сестри медичної з фізіотерапії поліклініки; ОСОБА_8 , який займає посаду лікаря з ультразвукової діагностики жіночої консультації; ОСОБА_18 , яка займає посаду акушерки жіночої консультації (т.2 арк.222-224).

Крім того, згідно з вказаним наказом, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України (п.2). У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівників про необхідність стати до роботи (п.3).

Підставою для видання такого наказу було, зокрема, введення в Україні воєнного стану, знаходження підприємства на тимчасово окупованій території, яка неодноразово піддавалась ракетним та бомбовим ударам та у зв`язку з абсолютною неможливістю забезпечення працівника роботою (бойові дії, пошкодження приміщень внаслідок бойових дій) та виконання такої роботи працівником.

Водночас, при вирішення вказаного спору, суд не приймає до уваги та вважає неналежними доказами у цій справі надані представником позивачів копію наказу головного лікаря КНП «Пологівська БЛІЛ ПМР № 140 від 05.04.2022 «Про встановлення простою КНП «Пологівська БЛІЛ» ПМР під час воєнного стану» (т.2 арк.62-64), копію відповіді директора КНП «Василівська БЛІЛ» ВМР ЗО №75 від 06.11.2023 (т.2 арк.65), копію відповіді головного лікаря КНП «Оріхівська БЛІЛ» ОМР №661/1 від 09.11.2023 (т.2 арк.66), копію відповіді в.о.директора КНП «Приазовська центральна районна лікарня» Приазовської селищної ради №22 від 07.11.2023 (т.2 арк.67-68), оскільки інформація, яка міститься в них, не стосується предмету даного спору, який виник між сторонами.

Частинами 1, 4 та 5 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до сст. 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно зі ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці (ч.5 ст. 97 КЗпП України).

Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати працівнику. Одночасно звертає на себе увагу і той факт, що заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18.

Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, вустанові, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити роботодавця чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та діє на час ухвалення рішення у даній справі.

Починаючи з 26.02.2022 територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора РФ, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

У преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України», «Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України».

Згідно із ст.2 вказаного Закону, він визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з ст. 18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

З 24.03.2022 набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022, який визначив особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Згідно із ст. 3 Закону, у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Стаття 7 вказаного Закону визначає, що у період дії воєнного стану порядок організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

Стаття 10 Закону вказує, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових правовідносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Також при ухваленні рішення суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), у в якій зазначено, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони у справі, а саме позивачі та відповідач з 2018 року, у т.ч. у спірні періоди, перебували у трудових відносинах.

Сторонами у справі цей факт не заперечувався, сумніву у достовірності цього факту у суду не виникає, також він підтверджується іншими доказами у справі, зокрема, копіями трудових книжок позивачів, інформацією з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування або відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, чисельними відповідями на звернення позивачів та їх представника, копіями наказів №11-К/вс від 06.12.2023 та №12-адм/вс від 05.12.2023.

При розгляді справи судом також встановлені загальновідомі факти, що в порядку положення ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме, що військовослужбовці збройних сил та інших воєнізованих формувань РФ шляхом збройної агресії 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України, в тому числі у Запорізькій області, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, інші об`єкти цивільного сектору соціального забезпечення, та здійснили застосування оперативно-тактичних ракет по позиціям Збройних Сил України та об`єктах цивільної інфраструктури, що призвело до тяжких наслідків.

Крім того, загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на час ухвалення даного рішення. Частина Запорізької області входить до переліку територій, на яких ведуться/велись бойові дії, частина тимчасово окупована, що, в свою чергу, призвело до вимушеного переселення населення в більш безпечні місця з міркувань безпеки.

Місто Токмак Пологівського району Запорізької області, де на час виникнення спірних правовідносин юридично та фактично було розташоване КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, з 26.02.2022 по теперішній час віднесено до переліку тимчасово окупованих територій України, де органи державно влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень.

Також суд вважає очевидним, що після захоплення та окупації міста Токмак Пологівського району Запорізької області російськими військами, приміщення КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР використовувалось як з метою надання медичних послуг населенню, яке залишилось проживати на вказаній території, так і з метою надання медичних послуг військовослужбовцям держави-агресора.

Такі обставини в сукупності, на думку суду, значно утруднили, а в подальшому фактично унеможливили виконання позивачами належним чином своїх трудових обов`язків.

Судом встановлено та сторонами визнається факт невиходу позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 на роботу та фактичне не виконання ними трудових обов`язків на підприємстві відповідача у спірні періоди у зв`язку з їх виїздом з тимчасово окупованого міста на підконтрольну територію України. При цьому, позивачОСОБА_2 виїхала з окупованої території міста Токмак Пологівського району Запорізької області 13.06.2022, тобто фактично припинила виконувати свої трудові обов`язки на підприємстві відповідача після з цієї дати. Такі обставини відповідачем не спростовані.

Також суд вважає встановленим, що усі позивачі виїхали з окупованого міста Токмак Пологівського району Запорізької області з міркувань безпеки та є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується відповідними довідками, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, враховуючи, що фактично підприємство відповідача з дати оголошення воєнного стану знаходилось на території активних бойових дій, а з 26.02.2022 - на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, суд вважає встановленим та доведеним, що виїзд з окупованого міста та невиконання позивачами своїх обов`язків як працівників лікарні було об`єктивним та необхідним. Позивачі не з власної волі були позбавлені можливості безпечно для себе перебувати у місті Токмак та виконувати свої трудові обов`язки у спірні періоди на підприємстві відповідача.

Виїзд позивачів з тимчасово окупованої території був спрямований насамперед на захист свого життя і здоров`я та життя і здоров`я близьких в умовах воєнної загрози з боку збройних сил та військових формувань РФ, що свідчить про те, що вони з незалежних від них причин не могли виконувати свої трудові обов`язки, тобто фактично перебували у простої не з їх вини.

Суд також зауважує, що позивачі як працівники відповідача, з початку повномасштабної агресії РФ проти України, не отримали від керівництва лікарні жодних роз`яснень та інструкцій щодо їх дій при виконанні ними трудових обов`язків, у т.ч. у разі загрози їх життю та здоров`ю під час активних бойових дій,ракетних, бомбових ударів та окупації міста, або будь-якої підтримки від лікарні з цього питання.

В ході судового розгляду відповідачем не була доведена можливість забезпечення позивачам нормального робочого процесу та гарантування небезпечних умов для їх життя та здоров`я або для людей, які їх оточують після введення в Україні воєнного стану та окупації міста Токмак.

В той же час, на період дії воєнного стану за Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» саме роботодавець встановлює особливості обліку робочого часу, кадрового діловодства, оплати праці тощо під час воєнного стану.

Не дивлячись на введення воєнного стану та окупацію міста Токмак Пологівського району Запорізької області, простій на підприємстві відповідача не оголошувався, питання про переведення працівників на іншу роботу на підконтрольну територію України не вирішувалось, у вказані періоди сторони спору не призупиняли дію трудового договору в порядку ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», і лише 06.12.2023 відповідач призупинив трудові відносини з позивачами (крім ОСОБА_1 , яка переведена на іншу посаду), що також сторонами не оспорюється.

При цьому, з наказу відповідача від 05.12.2023 №12-адм/вс про призупинення трудових відносин з працівниками лікарні з 06.12.2023 вбачається, щопідставою для видання такого наказу відповідачем було, зокрема, введення в Україні воєнного стану, знаходження підприємства на тимчасово окупованій території, яка неодноразово піддавалась ракетним та бомбовим ударам та у зв`язку з абсолютною неможливістю забезпечення працівника роботою (бойові дії, пошкодження приміщень внаслідок бойових дій) та виконання такої роботи працівником.

Такі обставини фактично спростовують доводи представників відповідача про відсутність поважних причин для невиходу працівників лікарні - позивачів у спірні періоди на роботу та безпідставність виїзду з тимчасово окупованої території.

Також судом встановлено та визнається сторонами, що нарахування та виплата заробітної плати позивачам, після їх невиходу на роботу у зв`язку з виїздом з тимчасово окупованої території, відповідачем не здійснювалось.

Натомість, на переконання суду, відсутність працівника на роботі у зв`язку з військовими діями та окупацією населеного пункту, де знаходиться підприємство, не може бути кваліфікована як неприбуття на роботу без поважної причини (зокрема, прогул), і до з`ясування причин відсутності працівника та отримання від нього пояснень, доцільно обліковувати такого працівника, як відсутнього з нез`ясованих або з інших причин.

З відповідей на чисельні звернення позивачів та їх представника з приводу невиплати заробітної плати, які містяться в матеріалах справи, у тому числі складених за інформацією керівництва КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР вбачається, що у зв`язку з невиходом позивачів на роботу, відповідачем у табелі обліку використання робочого часу зазначалась їх неявка з нез`ясованих причин, через що і не здійснювалась виплата заробітної плати.

Водночас, в обґрунтування своїх заперечень проти позову, відповідачем табелю обліку використання робочого часу щодо позивачів у спірні періоди із зазначенням днів (періоду) неявки позивачів на роботу, не надано.

Як пояснили представники відповідача в судовому засіданні, такий табель обліку та інші документи знаходяться на тимчасово окупованій території за місцем розташування приміщення лікарні, а саме у м. Токмак Запорізької області, тому надати їх суду не представляється можливим.

При цьому, під час судового розгляду даної справи встановлено, що адвокат Коломоєць І.В. в інтересах позивачів, а також самі позивачі, зокрема ОСОБА_1 неодноразово, а також ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші звертались як до керівництва відповідача, так і до інших державних органів, з питаннями про виплату позивачам заробітної плати після їх виїзду з тимчасово окупованої території, що свідчить про те, що керівництво лікарні було обізнане та/або могло бути обізнано як про фактичні причини їх невиходу на роботу, так і про їх місцезнаходження.

Крім того, 21.09.2023 адвокат Коломоєць І.В., в інтересах усіх позивачів, звернулась до керівника КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР з листом в якому зазначила, що через збройну агресію, активні бойові дії, загрозу життю та здоров`ю при виконанні трудових обов`язків позивачі були вимушені евакуюватися з міста Токмак Запорізької області, та додатково повідомила, що позивачі не з`явились на робочому місці саме з підстав окупації міста Токмак, активні бойові дії в місті Токмак, загрозу їх життю та здоров`ю на робочому місці, небезпечного навколишнього середовища.

Натомість відповідач достовірних доказів про наміри або прийняті заходи для з`ясування причин відсутності на роботі кожного з позивачів, у т.ч. з метою корегування табелю обліку використання робочого часу, суду не надав. В той же час отримання пояснень від працівника про причини його відсутності на роботі є обов`язком роботодавця. У разі відмови працівника надати такі пояснення, цей факт повинен бути належно зафіксований, зокрема, шляхом складення відповідного акту.

Також відповідачем не надано будь-яких документів щодо посадових окладів позивачів, ведення бухгалтерського обліку, у т.ч. по заробітній платі тощо.

Згідно з поясненнями представників відповідача в судовому засіданні такі документи за спірні періоди теж знаходяться на тимчасово окупованій території, де юридично та фактично було розташоване КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР до його релокації.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заробітна плата мала бути виплачена позивачам на умовах, визначених трудовим договором відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Оскільки такі кошти позивачем не виплачені, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив трудові права позивачів, зокрема на оплату праці.

При цьому, військова агресія РФ проти України, введення воєнного стану, перебування населеного пункту, де фактично було розташоване підприємство, під окупацією, обстріли, не є тими обставинами, що звільняють роботодавця від обов`язку з оплати праці працівників, враховуючи те, що роботодавцем не було зупинено чи припинено діяльність юридичної особи, не було призупинено дію трудового договору з позивачами, не було запроваджено простій та не визначено певних особливостей виконання працівниками своїх обов`язків на час воєнного стану.

Вказані вище обставини можуть бути підставами для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну виплату заробітної плати, проте не звільняють його від обов`язку виплати заробітної плати.

Також суд враховує, що відповідачем не спростована об`єктивна неможливість здійснювати нарахування та виплату заробітної плати позивачам за спірні періоди.

Доводи представників відповідача щодо того, що відшкодування працівникам пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії РФ проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством дійсно врегульовано питання щодо відшкодування заробітної плати працівникам за час призупинення дії трудового договору у зв`язку із збройною агресією проти України, однак відповідач призупинив дію трудового договору з позивачами лише у грудні 2023 року, тому до цього періоду обов`язок відшкодування позивачам заробітної плати має бути покладено саме на відповідача.

Продовження протягом певного періоду здійснення підприємством своєї діяльності на тимчасово окупованій території, на що також звертають увагу представники відповідача, не спростовують факту порушення прав позивачів на оплату праці і не впливають на їх право на отримання заробітної плати за час невиконання ними трудових обов`язків не з їх вини з огляду на те, що дію трудового договору з позивачами не було призупинено, простій не було запроваджено, не визначено певних особливостей виконання ними своїх обов`язків на час воєнного стану.

Таким чином вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь коштів за спірні періоди невиконання ними трудових обов`язків не з їх вини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Твердження представників відповідача про те, що у зв`язку з виїздом позивачів з тимчасово окупованої території з власної волі та невиконанням ними покладених на них трудових обов`язків у спірні періоди, у відповідача відсутній обов`язок на нарахування та виплату їм заробітної плати, суд вважає формальними, безпідставними та такими, що об`єктивно спростовуються наданими суду доказами та встановленими судом обставинами.

При цьому суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 16.08.2023, справа № 910/6654/22, зазначив, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо.

Відповідач жодним чином доводи позивачів в частині неможливості виконання ними трудових обов`язків не з їх вини не спростував, належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції не надав. Натомість, суд вважає доведеним позивачами, що саме через збройну агресію, активні бойові дії, загрозу життю та здоров`ю вони були вимушені евакуюватися з міста Токмак Запорізької області, у зв`язку з чим з поважних причин та не з їх вини не могли виконувати свої трудові обов`язки безпосередньо на підприємстві відповідача, про що керівництво було обізнане, але жодних дій для визначення певних особливостей виконання працівниками своїх обов`язків на час воєнного стану відповідач не вчинив.

При ухваленні рішення суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 18.08.2022 у справі № 560/7496/20 прийшов до переконання, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачів в частині стягнення з відповідача на їх користь середнього заробітку за визначений ними у позові час.

З огляду на неможливість встановлення судом достовірної інформації щодо розміру посадового окладу позивачів, а також ненадання відповідної інформації відповідачем, як роботодавцем, суд вважає можливим визначити розмір заборгованості виходячи з середнього заробітку позивачів з урахуванням наданої ними інформації, яка міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Відомостях з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 ( далі - Порядок № 100).

У п.2 Порядку № 100 зазначено, що середня заробітна плата обраховується, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Тож розрахунок середнього заробітку, здійснений представником позивачів з урахуванням середньоденної заробітної плати виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи позивачів, що передують місяцю, в якому відбувалась подія (припинення виконання трудових обов`язків не з їх вини), є правомірним.

Перевіряючи розрахунок середнього заробітку позивачів, суд також враховує межі заявлених періодів, які зазначені у позовній заяві та у розрахунку представника позивача, зокрема, позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 розрахунок здійснено за період з червня 2022 по серпень 2023 (14 місяців), позивачу ОСОБА_6 - за період з листопада 2022 по серпень 2023 (9 місяців), позивачу ОСОБА_7 - за період з червня 2022 по грудень 2022 (6 місяців), позивачу ОСОБА_17 - за період з листопада 2022 по серпень 2023 (9 місяців).

При цьому суд вважає доцільним прийняття довідок, наданих позивачами, які містять їх доходи, а саме у Індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та у Відомостях з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків як доказів, оскільки розрахунок середнього заробітку неможливо здійснити без указаних документів, а відповідач як розпорядник інформації про розмір заробітної плати позивачів не надав запитуваної інформації на адвокатські запити представника позивача, в судовому засіданні представники відповідача послались на знаходження таких документів на тимчасово окупованій території.

Таким чином, середня заробітна плата ОСОБА_1 за заявлений період становить 90 998,88 грн, виходячи з розрахунку: 309,52 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (6500 грн (березень 2022) + 6500 грн (квітень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 6499,92 грн (середньомісячна заробітна плата); 6499,92 грн х 14 місяців = 90 998,88 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_2 становить 328 788,18 грн., виходячи з розрахунку: 1 174,24 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (20000 грн (квітень 2022) + 26969,74 грн (травень 2022)) / 40 робочих днів ) х 21 дн.(середня кількість робочих днів) = 23484,87 грн (середньомісячна заробітна плата); 23484,87 грн х 14 місяців = 328 788,18 грн. При цьому у червні 2022 підприємством ОСОБА_2 виплачено 9090,91 грн, таким чином сума невиплаченої середньої заробітної плати становить. 319 697,27грн

Середня заробітна плата ОСОБА_13 становить 180 706,82 грн, виходячи з розрахунку: 614,64 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (11151,74 грн (лютий 2022) + 14663,52 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 12907,63 грн (середньомісячна заробітна плата); 12907,52 грн х 14 місяців = 180 706,82 грн. Водночас, заявлена нею до стягнення сума становить 169365,28 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_3 становить 189 000 грн, виходячи з розрахунку: 642,85 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (13500 грн (лютий 2022) + 13500 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 13 500 грн (середньомісячна заробітна плата); 13500 грн х 14 місяців = 189 000 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_4 становить 189 000 грн, виходячи з розрахунку: 642,85 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (13500 грн (лютий 2022) + 13500 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 13 500 грн (середньомісячна заробітна плата); 13500 грн х 14 місяців = 189 000 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_5 становить 226 323,58 грн, виходячи з розрахунку: 769,81 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (15044,89 грн (лютий 2022) + 17287,05 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 16165,97 грн (середньомісячна заробітна плата); 16165,97 грн х 14 місяців = 226 323,58 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_14 становить 279 837,88 грн, виходячи з розрахунку: 951,83 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (19197,62 грн (лютий 2022) + 20779,22 грн (березень 2022) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 19988,42 грн (середньомісячна заробітна плата); 19988,42 х 14 місяців = 279 837,88 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_6 становить 122 968,80 грн, виходячи з розрахунку 621,05 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (13500 грн (серпень 2022) + 13826,41 грн (вересень 2022) / 44 робочі дні) х 22 дн. (середня кількість робочих днів) = 13663,20 грн (середньомісячна заробітна плата); 13663,20 грн х 9 місяців = 122 968,80 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_7 становить 128 801,64 грн, виходячи з розрахунку 1022,23 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (21753,25 грн (лютий 2022) + 21180,64 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 21466,94 грн.(середньомісячна заробітна плата); 21466,94 грн. х 6 місяців = 128 801,64 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_8 становить 241 181,78 грн, виходячи з розрахунку: 820,34 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (19000 грн (лютий 2022) + 15454,55 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 17227,27 грн (середньомісячна заробітна плата); 17227,27 грн х 14 місяців = 241 181,78 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_15 становить 241 181,78 грн, виходячи з розрахунку: 642,85 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (13500 грн (лютий 2022) + 13500 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 13 500 грн (середньомісячна заробітна плата); 13500 грн х 14 місяців = 189 000 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_16 становить 109 340,98 грн, виходячи з розрахунку: 371,90 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (7660,84 грн (лютий 2022) + 7959,31 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 7810,07 грн (середньомісячна заробітна плата); 7810,07 грн х 14 місяців = 109 340,98 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_17 становить 99565,38 грн, виходячи з розрахунку: 514,55 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (8338,32 грн (липень 2022) + 13787,61 грн (серпень 2022)) / 43 робочі дні) х 21,5 дн. (середня кількість робочих днів) = 11062,82 грн (середньомісячна заробітна плата); 11062,82 грн х 9 місяців = 99565,38 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_18 становить 141 750 грн, виходячи з розрахунку: 482,14 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (10125 грн (лютий 2022) + 10125 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 10 1245 грн (середньомісячна заробітна плата); 10125 грн х 14 місяців = 141 750 грн.

Середня заробітна плата ОСОБА_9 становить 210 198,24 грн, виходячи з розрахунку: 714,96 грн (середньоденна заробітна плата з розрахунку (14727,27 грн (лютий 2022) + 15301,06 грн (березень 2022)) / 42 робочі дні) х 21 дн. (середня кількість робочих днів) = 15014,16 грн (середньомісячна заробітна плата); 15014,16 грн х 14 місяців = 210 198,24 грн.

Іншого розрахунку невиплаченої позивачам заробітної плати відповідач не надав.

На підставі викладеного, суд вважає необхіднім позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 про стягнення з відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР на їх користь середнього заробітку в заявленому розмірі задовольнити.

При цьому, виходячи із закріпленого у ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та враховуючи, що ОСОБА_13 просила стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 169365,28 грн., то саме ця сума підлягає стягненню, а не сума розрахована судом 180 706,82 грн.

Крім того, суд вважає необхіднім частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_16 про стягнення з відповідача КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР на їх користь заробітку, задовольнивши їх в частині сум, розрахований судом, а саме на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму 319 697,27 грн, на користь ОСОБА_16 - 109 340,98 грн.

Також при ухваленні рішення суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.01.2023 у справі № 752/23602/20 (провадження № 61-12064св22), де зазначено, що: «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

Таким чином середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів, слід стягнути з утриманням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів.

Що стосується позовних вимог позивачів про встановлення судовим рішенням факту простою у виконанні ними трудових обов`язків на підприємстві відповідача у певний період, то суд зауважує, що законодавством не встановлено чітких умов (підстав) оголошення простою на конкретному підприємстві, а також не встановлено і жодних обмежень, тому вирішення питання щодо запровадження різних форм організації праці повною мірою залежить від об`єктивних обставин, які склалися на підприємстві, та від власного розсуду роботодавця. Також необхідно зазначити, що оголошення простою, є правом, а не обов`язком роботодавця. При цьому, рішення про встановлення простою приймається керівником підприємства, який має дискреційні повноваження діяти за певних умов з метою забезпечення ефективного та належного виконання у період воєнного стану покладених на підприємство завдань.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення цього факту відносно позивачів в судовому порядку, а належним та достатнім способом захисту прав позивачів вважає стягнення на їх користь середнього заробітку за час невиконання ними своїх трудових обов`язків на підприємстві відповідача не з їх вини у період воєнного стану.

Таким чином позов слід задовольнити частково.

Щодо строку звернення до суду із вказаним позовом, слід зазначити наступне.

Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється за правилами, визначеними нормами ст. 233 КЗпП України.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом «ex officio», незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі (частина третя статті 267 ЦК України) (постанова ВС від 08.09.2023 у справі № 593/1156/21).

Згідно із частинами 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 233 КЗпП України продовжуються на строк його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Надалі, постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений із 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.

Тлумачення наведених норм закону свідчить про те, що запровадження на всій території України карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Отже, з 01.07.2023 розпочався перебіг тримісячного строку для звернення до суду з цим позовом та закінчився цей строк 30.09.2023.

Оскільки позивачі звернулись до суду із цим позовом в межах тримісячного строку (29.08.2023), то строк звернення позивачів до суду із позовом у даній справі не пропущено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що у 2023 році становило 13 420 грн).

Згідно з п.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної частини вимог.

Враховуючи розмір усіх задоволених вимог позивачів, який в загальній сумі становить 2707029,71 грн, у дохід держави необхідно стягнути судовий збір з КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР за ставками, які діяли у 2023 році у розмірі 1 відсотку від загальної суми задоволених позовних вимог майнового характеру, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 420 грн.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними витрати на правничу допомогу через наступне.

Так, відповідно до частини 1, п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачами у зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом, суду надано Договір про надання правової допомоги від 09.06.2023 № 0906/2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023 № 1007/2023/02, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/03, укладений між ОСОБА_13 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/04, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/0, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/06, укладений між ОСОБА_5 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/07, укладений між ОСОБА_14 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/08, укладений між ОСОБА_6 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/09, укладений між ОСОБА_7 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/10, укладений між ОСОБА_8 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/11, укладений між ОСОБА_15 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/12, укладений між ОСОБА_16 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/13, укладений між ОСОБА_17 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/14, укладений між ОСОБА_18 та адвокатом Коломоєць І.В., Договір про надання правової допомоги від 10.07.2023р. № 1007/2023/15, укладений між ОСОБА_9 та адвокатом Коломоєць І.В.

Також стороною позивача надано ордера про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Коломоєць І.В. позивачам, копію свідоцтва на право на зайняття адвокатською діяльністю, копію акту прийому передачі виконаних робіт/правничих послуг від 25.03.2024 на загальну суму 30000,00 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 25.03.2024 про прийняття адвокатом Коломоєць І.В. від позивачів оплату правничої допомоги на загальну суму 30000,00 грн.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про доведеність позивачами понесених ними витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що позов задоволено частково, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, критерії реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, від відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надійшло, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі по 1000,00 грн кожному.

Керуючись ст.2, 4, 5,12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 до Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення коштів за час простою задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 90998 (дев`яносто тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 88 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_2 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 319697 (триста дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) гривень 27 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_13 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 169365 (сто шістдесят дев`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 28 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_3 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 189000 (сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_4 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 в сумі 189000 (сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_5 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 226323 (двісті двадцять шість тисяч триста двадцять три) гривні 58 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_14 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 279837 (двісті сімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 88 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_6 середній заробіток за період з 01.11.2022 по 01.08.2023 у розмірі 122968 (сто двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_7 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.11.2022 у розмірі 128801 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот одну) гривню 64 копійки з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_8 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 241181 (двісті сорок одну тисячі сто вісімдесят одну) гривню 78 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_15 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 189 000 (сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_16 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 109340 (сто дев`ять тисяч триста сорок) гривень 98 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_17 середній заробіток за період з 01.10.2022 по 01.08.2023 у розмірі 99565 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 38 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_18 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 141750 (сто сорок одну тисячу сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_9 середній заробіток за період з 01.06.2022 по 01.08.2023 у розмірі 210198 (двісті десять тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 24 копійки з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користьОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 витрати на правову допомогу по 1000 (одній тисячі) гривень 00 копійок кожному.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради на користь держави судовий збір в сумі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_34 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_35 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_36 , мешкає за адресою: АДРЕСА_37 ;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_38 , мешкає за адресою: АДРЕСА_39 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_40 , мешкає за адресою: АДРЕСА_41 ;

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_42 , мешкає за адресою: АДРЕСА_43 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_44 , мешкає за адресою: АДРЕСА_45 ;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_46 , мешкає за адресою: АДРЕСА_47 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_48 , мешкає за адресою: АДРЕСА_49 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_50 , мешкає за адресою: АДРЕСА_51 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_52 , мешкає за адресою: АДРЕСА_53 ,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_54 , мешкає за адресою: АДРЕСА_55 ;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса реєстрації: АДРЕСА_56 , мешкає за адресою: АДРЕСА_57 ;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_13 , адреса реєстрації: АДРЕСА_58 , мешкає за адресою: АДРЕСА_59 ;

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_14 , адреса реєстрації: АДРЕСА_60 , мешкає за адресою: АДРЕСА_61 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_15 , адреса реєстрації: АДРЕСА_62 , мешкає за адресою: АДРЕСА_63 ;

відповідач: Комунальне підприємство «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради, , місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Медведєва сержанта, буд.4.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2024 року.

Суддя М.В.Сидорова