КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 361/6090/22

номер провадження №22-ц/824/3729/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - Подольського Антона Юрійовича

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 30 серпня 2023 року /суддя Сердинський В.С./

у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач просив стягнути заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та пунктів кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014-462-КП від 15 квітня 2005 року, у розмірі 220 663 гривні 96 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 309 гривень 96 копійок.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 30 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 95-98/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Сенс Банк» - Подольський А.Ю. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що 19.02.2018 р. Апеляційним судом Київської області винесено постанову якою рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено по справі нове. Позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 014-462-КП від 15 квітня 2005 року у розмірі 441 326 грн 65 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 335 069 грн 51 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 56 300 грн 03 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22 440 грн 53 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 17 876 грн 36 коп., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 5 580 грн 43 коп. та інфляційних витрат за відсотки у розмірі 4059 грн 79 коп. Вирішено питання судових витрат. 20.09.2018 р. постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Київської області від 19.02.2018 р. залишено без змін. Тому посилання суду першої інстанції на рішення від 16.08.2017 р. по цивільній справі № 361/3968/16, яким відмовлено у стягненні є хибним. Суд першої інстанції поклав в основу рішення доказ, не пересвідчившись в його належності, а саме не дослідив набрання рішенням суду по справі № 361/3968/16 законної сили. Разом з тим, питання застосування ст.625 ЦК України висвітлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2019 р. по справі № 444/9519/12 та у Постановах ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15). Крім того, під час винесення оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не враховано та не застосовано до спірних правовідносин, жодного висновку Верховного Суду в аналогічних справах, що є суттєвим порушенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 15 квітня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №014-462-КП, відповідно до п. 1.1. якого Кредитор надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит.

За змістом п. 1.1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності «Транші», зі сплатою 13 % річних та комісії за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0,75 від суми кредиту по курсу НБУ на день оплати, в межах максимального ліміту заборгованості до 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США, з наступним порядком надання траншів кредиту: перший транш - у 2 кварталі 2005 року.

Відповідно до п. 1.1.2. Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії погашення траншів кредиту буде здійснюватися у наступному порядку: починаючи з травня місяця 2005 року до 15 числа рівними частинами, виходячи із залишку сукупної заборгованості, яка склалася після отримання другого траншу кредиту (тобто сума боргу розділена на кількість місяців до кінцевого терміну погашення всіх траншів кредиту). Кінцевий термін погашення всіх траншів кредиту до 14 квітня 2012 року на умовах, визначених цим договором.

Згідно із копією договору від 27 лютого 2009 року про внесення змін №1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014-462-КП від 15 квітня 2005 року сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 27 лютого 2009 рік становить 31 682 (тридцять одна тисяча шістсот вісімдесят два) долари США (а.с. 14).

Відповідно до копії договору від 03 березня 2010 року про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №014-462-КП від 15 квітня 2005 року сторони вирішили змінити графік погашення заборгованості починаючи з 05 березня 2010 року та зниження ліміту кредитних коштів станом на кожне 15 число місяця на 2224 долари США (а.с. 15).

Договором від 13 травня 2011 року про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 014-462-КП від 15 квітня 2005 року продовжено термін кредитування до 14 квітня 2017 року та змінено графік погашення заборгованості у сумі 491 долар США щомісяця (а.с. 16).

Згідно із копією договору про внесення змін №3 від 20 серпня 2014 року до договору кредиту №014-462-КП від 15 квітня 2005 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - позичальник), кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 344 213 гривень 26 копійок, зі сплатою 9,9% процентів річних а починаючи з 01 серпня 2019 року - це процентна ставка, яка є плаваючою та загальний розмір якої визначається як сума базової процентної ставки кредитування та маржі в порядку, визначеному цим договором про внесення змін, та яка не може бути менше встановленого мінімального розміру процентної ставки за кредитом або перевищувати встановлений максимальний розмір процентної ставки за кредитом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором кредиту №014-462-КП від 15 квітня 2005 року відмовлено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вважав, що оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено, зазначене унеможливлює стягнення 3% річних та інфляційних витрат, передбачених ст. 625 ЦК України.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

19.02.2018 р. Апеляційним судом Київської області винесено Постанову якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року скасовано та ухвалено по справі нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 014-462-КП від 15 квітня 2005 року у розмірі 441 326 (чотириста сорок одна тисяча триста двадцять шість) грн 65 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 335 069 грн 51 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 56 300 грн 03 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22 440 грн 53 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 17 876 грн 36 коп., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 5 580 грн 43 коп. та інфляційних витрат за відсотки у розмірі 4059 грн 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 13901 грн. 77 коп. 20.09.2018 р.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Постанову Апеляційного суду Київської області від 19.02.2018р. залишено без змін.

Тому посилання суду першої інстанції на рішення від 16.08.2017 р. по цивільній справі № 361/3968/16 яким відмовлено у стягненні боргу, є помилковим.

Суд першої інстанції поклав в основу рішення доказ, не пересвідчившись набрання рішенням суду по справі № 361/3968/16 законної сили.

Разом з тим, питання застосування ст.625 ЦК України висвітлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2019 р. по справі № 444/9519/12 та у Постановах ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно Кредитного договору за користування кредитом встановлюються процентна ставка в розмірі 13,00 % річних.

Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в передостанній робочий день поточне го місяця за період з передостаннього робочого дня попереднього місяця по день, що передує двом останнім робочим дням поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі.

Нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування Кредитом в періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

У разі прострочення повернення заборгованості за Кредитом понад 90 днів, сплата процентів до моменту її повернення, починаючи з місяця, в якому прострочення перевищило 90 днів, здійснюється у валюті Кредиту щомісячно, в передостанній робочий день відповідного місяця.

Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року дійшла таки висновків.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пізніше, Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №5017/1987/2012 постановила ухвалу від 24.01.2019 року в якій дійшла наступних правових висновків.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В подальшому Касаційним господарським судом Верховного Суду при розгляді даної справи в касаційному порядку винесено Постанову від 05.03.2019 року у якій зазначено таке.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", при чому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. З огляду на викладене Верховний Суд вважав, що Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.4, 3.3, 3.5, 6.7 кредитного договору №13-65-06/212 у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.

У даній справі, в результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка з 27.09.2019 р. станом на 27.09.2022 року становить - 220 663,96 грн., та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 39 719,40 грн. і суми заборгованості за інфляційними витратами 180 944,56 грн. /розрахунок а.с. 8/

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 08.11.2019 року №127/15672/16-ц де зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

З урахуванням викладених обставин справ, апеляційний суд дійшов висновків, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. На користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в суді першої інстанції у розмірі - 3 309,96 грн., в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 965 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Сенс Банк» - Подольського Антона Юрійовича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 30 серпня 2023 року - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 30 серпня 2023 року - скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» /03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_2 / заборгованість розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 014-462-КП від 15.04.2005 року за період з 27.09.2019 р. по 27.09.2022 р. за ставкою 3 % на кредитну заборгованість у розмірі 39 719,40 грн. і суму заборгованості за інфляційними втратами у розмірі 180 944, 56 грн, що в загальному розмірі становить 220 663,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_2 - витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі - 3 309,96 грн., в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 965 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: