Провадження № 22-ц/801/948/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 рокуСправа № 127/31598/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Житомирська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції у Житомирській області, Державна Казначейська Служба України,

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Державної Казначейської служби України про стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, постановлену місцевим судом під головуванням судді Антонюка В.В., за заявою представника Державної казначейської служби України Зубовського Дениса Олександровича про виправлення описки в резолютивній частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року та виконавчому листі,

встановив:

В жовтні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Чопенко Сергій Анатолійович звернувся до суду з позовом до Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Державної Казначейської служби України про стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 428000,00 грн. (чотириста двадцять вісім тисяч гривень 00 коп.).

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

06 лютого 2024 року на підставі вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист.

Натомість, 27 лютого 2024 року Державна казначейська служба України звернулась до суду із заявою про виправлення описки в резолютивній частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року та виконавчому листі виданому Вінницьким міським судом Вінницької області по даній справі, в якій просила виправити описку в другому абзаці резолютивної частини рішення від 07 грудня 2023 року та виконавчому листі, виданому 06 лютого 2024 року, на підставі даного рішення, виключивши слова: «шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку».

Вказана заява обґрунтована висновками Верховного Суду, в яких зазначено, що в категоріях справ, зокрема, про стягнення коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури резолютивна частина рішення не повинна містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки таке є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року заяву задоволено.

Виправлено описку в абзаці другому резолютивної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року по справі №127/31598/23 та виконавчому листі, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області 06 лютого 2024 року по справі №127/31598/23, шляхом виключення наступного тексту: «шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку».

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Чопенко С.А.. подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції не звернув уваги на те, що підстав для виправлення описки не було. Вважає, що вказане не є опискою в розумінні чинного законодавства. На переконання заявника місцевий суд змінив зміст резолютивної частини рішення.

Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 269 ЦПК України визначено, що суд може за власною ініціативою або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.

Водночас, у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, переглядаючи справу № 922/1424/14, прийняв постанову від 8 квітня 2020 року в якій дійшов таких висновків: «Резолютивна частина постанови апеляційного господарського суду, щодо внесення виправлень в якій позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про виправлення описки, не містить тих описок, про які вказувалося в заяві позивача, оскільки, як вбачається з тексту прохальної частини позовної заяви та тексту додаткової угоди, яку викладено судом апеляційної інстанції в постанові від 15 грудня 2014 року, вони є ідентичними, тобто текст спірної додаткової угоди, викладений судом апеляційної інстанції у своїй постанові, та текст додаткової угоди, який зазначено позивачем у прохальній частині позову, за винятком тієї частини угоди, в якій суд виправив описку за власною ініціативою, повністю збігаються, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для виправлення описок відповідно до статті 243 ГПК України, про які позивач вказав у своїй заяві.».

У зазначеній постанові в пункті 21 Верховний Суд зазначив, що: «Водночас, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 42 ГПК України, позивач має право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Таким чином, Позивач не позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи, в тому числі з матеріалами позову, з метою, зокрема, пересвідчитися в обґрунтованості позиції апеляційного господарського суду, викладеної в оскаржуваній ухвалі щодо висновків про відповідність прохальної частини позовної заяви Позивача тексту резолютивної частини постанови суду від 15.12.2014.».

З системного аналізу вказаних норм та вищевикладеної практики Верховного Суду вбачається, що виправленню підлягають лише описки та помилки, які здійснені судом, а ідентичне зазначення позовних вимог в резолютивній частині рішення не є опискою в розумінні процесуального законодавства.

Як видно з матеріалів справи та ухваленого рішення суду, позовні вимоги (а.с.9) та резолютивна частина рішення (а.с. 76 зворот) є ідентичними, що виключає вчинення, зокрема, судом описки в рішенні суду.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зі змісту заяви про виправлення описки вбачається, що відповідач фактично покликається лише на висновки Верховного Суду щодо розгляду категорії справ аналогічного цій та просить виправити описку шляхом зміни змісту судового рішення, натомість не наводить, будь-якого обґрунтування необхідності виправлення такої описки, зокрема, яким чином вона може утруднити або зробити неможливим виконання вказаного рішення суду.

На вказані обставини місцевий суд належним чином не звернув увагу, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви про виправлення описки, зокрема, в резолютивній частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області в частині виправлення описки в виконавчому листі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України 2004 року однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, вимоги до виконавчого документа законодавцем визначено в Законі України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону у виконавчому листі повинно бути зазначена резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

З огляду на викладене, оскільки колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для виправлення описки в резолютивній частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року, тому з урахуванням ч. 3 ст. 431 ЦПК та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виправлення описки у виконавчому листі є похідними від вимог в задоволенні яких було відмовлено, а тому ці вимоги також не підлягають до задоволення.

Отже, обставини на які посилається позивач в своїй апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року про виправлення описки скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника Державної казначейської служби України про виправлення описки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета