печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

16.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Васюка М.М. на адресу суду надійшов відзив, з викладенням його міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, в якому останній просив закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою заборгованості відповідачем та повернути судовий збір позивачу.

21.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, в якій Кляус Д.О. не заперечував щодо сплати відповідачем заборгованості в розмірі 4364,60 грн, у зв`язку з чим просив провадження в цій частині закрити та стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

23.01.2024 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому відповідач просила не стягувати з неї судовий збір у зв`язку з тим, що остання є інвалідом 2-ої групи.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 в справі № 638/3792/20 конкретизовано висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме зазначено, що закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, з огляду на наступне.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Так, у позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4364,58 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

З наданої представником позивача відповіді на відзив вбачається, що ОСОБА_1 сплатила суму позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, сплата відповідачем заборгованості під час перебування справи в провадженні суду свідчить про те, що між сторонами відсутній спір, а тому є визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо стягнення з відповідача судового збору на користь позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 стаття 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 25.08.2023 було подано позов до суду про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, а в вересні 2023 року відповідачем було добровільно оплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги, про що вказується самою ОСОБА_1 та не заперечується позивачем. Таким чином відповідач добровільно сплатила борг перед позивачем вже після пред`явлення позову, що не звільняє її від відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 703/686/15-ц з відповідача який є інвалідом ІІ групи, судовий збір не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 статті 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Суд установив, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 та акта № 31/4 огляду у МСЕК від 29.01.2003, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне заяву представника позивача і відповідача задовольнити - провадження по даному позову закрити. Судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 255, 142, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Компенсувати понесені комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" судові витрати зі сплати судового збору за рахунок держави у розмірі 2684,00 грн.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: Р.В. Новак