Справа № 606/558/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

представника заявника -адвоката Кобринчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання його, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчани, Збаразького району Тернопільської області на території України на момент проголошення незалежності України станом на 24.08.1991 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він народився в с. Іванчани, Збаразького району Тернопільської області. В період часу з 23.10.1974 року по 04.04.1993 року працював на різних підприємствах. На даний час заявник проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 . Зазначає, що він отримав паспорт колишнього СРСР, який невідомо коли втратив. На звернення заявника до Теребовлянського відділу УДМС у Тернопільській області з метою оформлення паспорта громадянина України йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 року. А також вказує, що звернувся до Пенсійного фонду для оформлення пенсії, однак не може оформити виплати через відсутність паспорта.

Враховуючи те, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час, метою встановлення факту, який просить встановити заявник є отримання ним паспорта громадянина України, зазначені у заяві обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, а тому для захисту інтересів, які мають юридичне значення для ОСОБА_1 , просить заяву задовольнити.

В судове засідання заявник не з"явився, однак надіслав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, заявні вимоги підтримує з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Представник заявника -адвокат Кобринчук О.М. просила заявні вимоги задоволити.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, однак у письмових поясненнях, направлених УДМС в Тернопільській області на адресу суду зазначає про те, що при вирішенні по суті заяви ОСОБА_1 покладається на думку суду та просить врахувати, що у випадку наявності належних доказів, підлягає встановленню факт постійного проживання ОСОБА_1 , на території України станом на 24.08.1991 року. В іншому випадку УДМС в Тернопільській області не матиме законних підстав для встановлення належності до громадянства України вказаної особи та подальшого документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванчани Збаразького району Тернопільської області, в графі батько - ОСОБА_2 ; в графі мати - ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу №8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванчани Збаразького району Тернопільської області Україна, в графі відомості про батька - ОСОБА_2 , українець; відомості про матір - ОСОБА_3 , українка.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 , 1951 р.н., професія тракторист, та заповненої 14.02.1975 року, ОСОБА_1 19.02.1992 року прийнятий на роботу слюсарем сталеварного цеху ОСОБА_4 ливарно-механічного заводу.

Також, ОСОБА_1 в період з 23.10.1974 року по 04.04.1993 року працював на різних підприємствах, що підтверджується записами у трудовій книжці.

З рішення Теребовлянського відділу Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 31.10.2023 про відмову у видачі паспорта громадянина України слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про видачу паспорта громадянина України, оскільки не встановлено його належності до громадянства України. При цьому, у рішенні вказано, що тотожність особи ОСОБА_1 та видачу йому паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 виданого 03.02.1979 року Відділом внутрішніх справ Збаразького райвиконкому Тернопільської області підтверджено копією заяви про видачу вищевказаного паспорта. За результатами перевірки за заявою про втрату паспорта встановлено його особу.

Відповідно до довідки виданої Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області №64 від 26.02.2024 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.01.1989 року по теперішній час проживає у с. Ладичин Тернопільського району Тернопільської області без реєстрації.

Таким чином судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав на території України, зокрема, і станом на 24.08.1991, проте паспорт громадянина України не отримував.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України у зв`язку із втратою паспорта зразка громадянина колишнього СРСР.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13.11.1991).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Відповідно до п.п. "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991р. або проживання в Україні за станом на 13.11.1991р.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 р. у справі № 522/20494/18, від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19, від 19.05.2021 у справі №496/818/19.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 р. або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13.11.1991) р. є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Отже, враховуючи усе викладене вище, суд вважає, що заявником були надані суду належні та допустимі докази його постійного та безперервного проживання на території України до та на момент проголошення незалежності України, зокрема з 18.10.1951 р.(від моменту народження) та до теперішнього часу, тобто і станом на 24.08.1991.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України, зокрема станом на 24.08.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258,259,263,265,272,293,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванчани, Збаразького району Тернопільської області, на території України, на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Б. Марціцка