Провадження № 2/554/20/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просив стягнути з відповідача 421 465, 57 грн., що складаються з 386 943,49 грн. сума шкоди, 34 522, 08 грн. суми штрафу та 100 000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду.

В обгрунтування позову вказав, що 01.11.2021 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір доручення № 11/1-2021, відповідно до якого повірений зобов`язується придбати автомобіль марки Тойота модель Альфард вартістю в еквіваленті 4720 доларів США та здійснити розмитнення автомобіля. Того ж дня між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 11/1-2021 від 01.11 2021 року, відповідно до п.2 якої було перелічено які суми підлягають оплаті. 13.09.2021 року було сплачено 4 720 доларів США за автомобіль з Японії, 21.10.2022 року сплачено 2743,59 доларівСША за послуги транспортування автомобіля, 15.02.2022 року сплачено 114 000 грн. за митне оформлення Одеською митницею. Позивач вказує, що він затратив 7463,59 доларів США, що на день подання заяви, згідно курсу НБУ (36,57 грн за долар США) становить 272 943 , 49 грн. разом з митним оформленням загальна сума становить 386 943,49 грн. Відповідно до п. 5.4 Договору «Строк передання автомобіля 100 календарних днів із дати укладення договору». Позивач вказує, що оскільки договір було укладено 01.11.2021 , крайній строк виконання договору був 09.02.2022 р. Відповідно до листа відповіді Одеської митниці ДМС України від 10.08.2023 підтверджено, що 01.02.2022 до Одеси прибув автомобіль, 15.02.2022 позивач оплатив митне оформлення, 21.02.2022 р. працівниками митниці автомобіль було передано представникам відповідача, що передбачено п. 1.6. договору «повірений має право передати виконання доручення іншій особі (замісникові)». Відповідно до п. 4.3. договору «за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 20 % від вартості автомобіля». ОСОБА_3 вказує, що штраф згідно п. 4.3 Договору 20 % від 4720 становить 944 доларів США, що на день подання заяви, згідно курсі НБУ (36,57 грн за доларів США) становить 34 522,08 грн. Щодо моральної шкоди позивач вказує, що відповідачем йому вчинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях у зв`язку з втратою оплаченого майна, яке не було передано згідно договору. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 100 000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02 квітня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача підтверджує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 11/1-2011 від 01.11.2021 . ОСОБА_2 вказує, що позивачем в цілому правильно відображено в позовній заяві зміст договору, проте вважає за необхідне звернути увагу суду на наступне та вказав, що відповідач , по суті, надавала виключно інформаційно посередницькі послуги. Відповідно до п. 2.2 в обов`язок відповідача входило: знаходження пропозицій продажу авто (здійснено, з огляду на виконані самим позивачем перекази коштів); оформлення документів на придбання авто, розмитнення, ввезення/вивезення , одержання накладних та інших необхідних документів, оформляти фінансові відносини з іноземними контрагентами (відповідачем здійснено інформаційний супровід). Всі наведені вище обов`язки щодо супроводження процедури придбання авто та доставку його до митної території України було здійснено відповідачем у повному обсязі, адже придбання авто та його наступне ввезення на митну територію України відбулося. Представник відповідача зазначає, що при цьому всі платежі здійснювалися безпосередньо позивачем від власного імені на рахунки вказані відповідачем. Відповідач жодних коштів для придбання авто та здійснення його митного оформлення не отримував, а тому не має обов`язку щодо їх повернення. В договорі доручення № 11/1-2021 від 01.11 2021 року на відповідача покладено здійснення придбання та розмитнення автомобіля, що останнім і було виконано. Жодних зобов`язань щодо безпосередньої доставки транспортного засобу «в руки» позивачеві укладеним між сторонами договором не передбачено. Тому відсутня навіть дія/бездіяльність, яка могла б бути кваліфікована як «необгрунтована відмова», адже не виконані зобов`язання відсутні. Більш того, як вказано в п.1.6 договору, позивач мав би видати (за власний рахунок) на ім`я відповідача довіреність, на підтвердження умов доручення. Така довіреність позивачем не була видана, з огляду на що, відповідач здійснював виключно посередницькі інформаційні послуги на виконання доручення, визначеного договором. Представник відповідача вказує, що твердження позивача , що 21.02.2022 працівниками митниці автомобіль був переданий представникам відповідача не підтверджено жодним доказом. Крім того, всі дії здійснювались позивачем від власного імені, самим позивачем не було виконано п. 1.6 договору, оскільки ним, як довірителем, не було видано довіреності на ім`я відповідача. ОСОБА_2 вважає, що посилання позивача на п. 1.6 договору є безпідставним, оскільки «передання виконання» (передоручення) не могло виникнути через відсутність довіреності. Таким чином, не вчинення позивачем дії щодо видання довіреності, яка встановлена п. 1.6. Договору, фактично унеможливила вчинення дій відповідачем від імені позивача. Адже очевидно, що передача авто (належного особі Стукаліну) будь-якій іншій особі аніж йому самому без наявності у такої особи довіреності є неможливою.

Разом з тим відповідач не міг отримати від імені позивача авто, і таке «не отримання» не може бути кваліфіковане як необгрунтована відмова від виконання умов договору, адже позивач сам не видав довіреності на ім`я відповідача. Разом з тим умовами договору в обов`язки відповідача не покладено отримання авто від працівників митниці. З приводу вимог щодо відшкодування моральної шкоди у відзиві зазначено, що з огляду на повну безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог такими, що не підлягають задоволенню є і позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав наведених у відзиві.

Суд, заслухавши думку сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 листопада 2021 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір доручення №11/1-2021, відповідно доп.1.1 якого Повірений зобов`язується діючи за дорученням Довірителя, від його імені та за рахунок Довірителя придбати транспортний засіб із Японії (далі за текстом - Автомобіль): марка: Тоета, модель Альфард за ціною в еквіваленті 4720 доларів США .

За п. 1.4, 1.5 Договору доручення, повірений здійснює розмитнення Автомобіля, який визначено п.1.1. цього Договору та Додатковою угодою № 1 до цього Договору. Конкретні умови здійснення угоди, характеристики Автомобіля, ціна Автомобіля, порядок оплати винагороди, порядок передачі коштів для здійснення угоди, а також інші вказівки Довірителя зазначено у Додатковій угоді до цього Договору (Додаток № 1).

В Договорі доручення (п.2.2.) до обов`язків повіреного входить: на основі вимог, викладених у Додатку № 1 цього Договору знайти пропозиції від контрагентів; оформити всі необхідні документи для придбання Автомобіля згідно з чинним законодавством України та чинним законодавством країни в якій Автомобіль зареєстровано; одержувати дозволи на ввіз (вивіз) Автомобіля і забезпечувати виконання валютних операцій; одержувати накладні та інші необхідні документи; оформляти фінансові відносини між іноземним покупцем (продавцем) і Довірителем; здійснювати представництво у процесах, ініційованих Довірителем або третьою особою для досягнення мети, визначеної п.1.1. цього Договору; оформити всі необхідні документи для розмитнення Автомобіля та постановки його на облік в Україні згідно з чинним законодавством України та чинним законодавством країни в якій Автомобіль зареєстровано; по виконанню договору надати Довірителю звіт (Додаток № 3). До обов`язків довірителя (п.2.3) входить: негайно прийняти від Повіреного все виконане за дорученням та цим Договором; прийняти від Повіреного звіт (Додаток № 3) щодо виконання ним доручення; оглянути Автомобіль і без зволікання сповістити Повіреного про виявлені недоліки; виплатити у встановлений цим Договором строк всі суми за цим Договором та Додатковими угодами до нього. У порядку, установленому цим Договором компенсує Повіреному витрати пов`язані з виконанням цього доручення.

Договором доручення визначено винагороду Повіреного. Зокрема, згідно з пунктами 3.1, 3.3 Довіритель сплачує винагороду Повіреному за цим Договором в еквіваленті 700 доларів США. Довіритель сплачує Повіреному суму, яка необхідна для здійснення розмитнення та постановки на облік Автомобіля за чинним законодавством у повному обсязі. Розрахунок та порядок оплати суми визначається у Додатковій угоді до цього Договору (Додаток № 1).

Згідно з п.4.1 Договору доручення, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність,визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням, зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Жодна із Сторін не несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань по цьому Договору, якщо це невиконання чи неналежне виконання зумовлені дією обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторона, для якої склались форс-мажорні обставини, зобов`язана не пізніше 10 календарних днів з дати настання таких обставин повідомити про це у письмовій формі іншу Сторону (п.4.2).

Пунктами 4.3, 4.4 Договору доручення встановлено, що за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 20% від вартості Автомобіля. Повірений відповідає перед Довірителем за втрату або пошкодження майна Довірителя, визначеного цим Договором до моменту його фактичної передачі Довірителю. Повірений зобов`язаний відшкодувати довірителю заподіяні збитки, які причинено у наслідок втрати або пошкодження майна, якщо не доведе, що ушкодження відбулися не з його провини.

Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Договору доручення за невиконання або неналежне виконання обов`язків за даним договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Сплата Стороною визначених цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої Сторони збитки, завдані порушенням Договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду) у повному обсязі, а відшкодування збитків не звільняє її від обов`язку сплатити за вимогою іншої Сторони штрафні санкції у повному обсязі.

За п. 5.1-5.2, 5.4 Договору доручення, передання Автомобіля Повіреним Довірителю відповідно до умов цього Договору здійснюється за актом приймання-передачі (Додаток № 2) на таких умовах: Місце передання Автомобіля: м. Полтава. Строк передання Автомобіля 100 календарних днів із дати укладання цього Договору. Строк передання може бути змінено під впливом об`єктивних факторів. Повірений має зробити все від нього залежне для скороченні затримки строків передання. У разі, якщо Повірений доведе, що затримка спричинена не з його вини, Довіритель не вправі вимагати компенсації та застосовувати положення щодо сплати штрафних санкцій.

Згідно з розділом 7 Договору доручення сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладання цього Договору та які Сторони не могли ні передбачити, ні попередити розумними заходами (п.7.1). Обставинами непереборної сили Сторони погодилися вважати обставини, що знаходяться поза розумним контролем Сторін, а саме: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха; війну, воєнні дії, акти тероризму; страйки, що відповідають вимогам законодавства; прийняття органами державної влади та/або місцевого самоврядування та/або Національним банком України нормативних актів, які унеможливлюють виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (надалі - «Форс-Мажор») (п.7.2). Підтвердженням настання обставин непереборної сили є довідка видана Торгівельно-промисловою палатою України (п.7.3). У випадку виникнення обставин, визначених п. 7.2. цього Договору, Сторона, що зазнала їх впливу, повинна негайно (але в строк не більше 3-х (трьох) днів) за допомогою будь-яких доступних засобів повідомити про такі обставини іншу Сторону, направивши письмове повідомлення про настання таких обставин (надалі - «Повідомлення про Форс-Мажор») (п.7.4). У випадку, якщо Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили, не направить або несвоєчасно направить Повідомлення про Форс-Мажор, як це визначено п. 7.4 цього Договору, така Сторона втрачає право посилатися на обставини непереборної сили як на підставу для звільнення від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим Договором (п.7.8). У випадках, коли обставини, визначені в п. 7.2. цього Договору, діють більше 3 місяців, або коли при виникненні таких обставин стає очевидним, що такі обставини будуть діяти більше такого строку, будь-яка сторона має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного, письмового повідомлення іншій Стороні. Цей договір у такому випадку припиняє свою дію та вважається достроково розірваний з моменту отримання Стороною від іншої Сторони письмового повідомлення про дострокове розірвання цього Договору. Сторона, яка розриває цей Договір через настання передбачених даним розділом обставин, звільняється від відповідальності за таке дострокове розірвання, проте Сторони мають провести розрахунок за оплачені але не надані послуги/надані, але не оплачені послуги (п.7.10).

За п. 10.10 Договору доручення, Договір набирає чинності у день його підписання і діє до моменту виконання Сторонами всіх своїх зобов`язань за цим Договором. (а.с.7-11).

01 листопада 2021 року між позивачем і відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору доручення № 11/1-2021 від 01 листопада 2021 року, згідно з якою, відповідно до п. 1.5. Договору: характеристики Автомобіля: Марка Тоета, модель Альфард, рік випуску 2010, пробіг : 176796 км, колір чорний, країна реєстрації Японія, серійний номер (vin або CHFSSIS номер) NO: ANH20-8102951.

За п.2 Додаткової угоди, відповідно до умов Договору Довіритель повинен здійснити платежі для придбання Автомобіля, які сплачується в такому порядку: 2.1 Сума винагороди сплачується Довірителем становить 700 (сімсот) доларів 00 центів США. 2.2 Відповідно до п. 3.2. Договору Довіритель сплачує Повіреному витрачені ним при виконанні доручення суми в повному обсязі. їх остаточний розрахунок здійснюється у день передання Автомобіля. Ці суми передаються Довірителем в день передачі Автомобіля; 2.3 Оплата вартості Автомобіля сплачується Довірителем відповідно до інвойсу, наданого Повіреним протягом 1 (однієї) доби. Сума інвойсу складає 4 720 доларів 00 центів США, сплачених 13.09.2021 року; 2.4 Оплата транспортування Автомобіля до Морського порту США сплачується Довірителем відповідно до рахунку наданого Повіреним протягом 1 доби. Сума складає 2 718 доларів 00 центів США.Сплачено 21.10.2021 року; 2.5 Оплата страхування Автомобіля сплачується Довірителем відповідно до рахунку наданого Повіреним протягом 1 доби. Сума складає 0 доларів 00 центів США; 2.6 Оплата завантаження Автомобіля, транспортування до порту Чорноморськ Україна, розвантаження контейнера в порту, оплата брокерських послуг, сплачується Довірителем відповідно до рахунку наданого Повіреним протягом 1 доби. Сума складає 650 доларів 00 центів США; 2.7 Оплата розмитнення, державного мита та податків сплачується Довірителем відповідно до діючого законодавства України та рахунків наданих митною службою України протягом 1 доби. Сума оплати буде відома при виставленні рахунка від митниці; 2.8 Оплата транспортування Автомобіля до м. Полтава, якщо таке буде, сплачується Довірителем протягом 1 доби. Сума складає 200 доларів 00 центів США.

За п. 3 Додаткової угоди, відповідно до п. 1 цієї Додаткової угоди Повірений на свій розсуд може додавати фотографії у підтвердження зазначених даних. Фотографії є невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди (а.с.12-13).

З копій виписки по карці наданої АТ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_3 13.09.2021 здійснено SWIFT переказ на суму 7 720 доларів США, 21.10.2021 здійснено SWIFT переказ на суму 2 743,59 доларів США (а.с.15).

З копії квитанції АТ «Приват Банк» вбачається, що 15.02.2022 ОСОБА_3 оплачено114000 грн., отримувач Одеська митниця (а.с.14).

З копії відповіді № 7.10/17-01/4, наданої В.о. заступника начальника Одеської митниці Державної митної служби України , на запит адвоката Гомзяка І.А. , вбачається, що транспортний засіб марки Toyota Alphard (VIN: НОМЕР_1 ) прибув до ДП МТП «Чорноморськ» 01.02.2022 на т/х «NEPTUNE ODYSSEY» згідно коносаменту від 28.01.2022 № 6. 20.02.2022 зазначений транспортний засіб було оформлено в митному режимі імпорт за митною декларацією № UA500100/2022/005222, отримувач - ОСОБА_3 . Згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 15.02.2022 № 0.0..1 передплату за митне оформлення здійснив платник ОСОБА_3 . На підставі видаткового ордеру від 21.02.2023 № 305523 та наряду від 17.02.2022 № 437 зазначений транспортний засіб був виданий представнику ТОВ «ЮГ7» відповідальною особою ДП МТП «Чорноморськ». Інформація щодо подальших дій з транспортним засобом відсутня. Також надано копії документів, що підтверджують наведену інформацію (а.с.17-30).

З копії повідомлення про реєстрацію ТЗ серії ОD № 3312703 вбачається, що транспортний засіб Toyota Alphard був увезений на територіюУкраїни громадянином ОСОБА_3 (а.с.32).

Згідно ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 1 ст. 244 ЦК України визначено, що за довіреністю може здійснюватися представництво, яке ґрунтується на договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до змісту ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов`язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

За ч. 1-3 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1009 ЦК України відмова повіреного від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих довірителеві припиненням договору, крім випадку відмови повіреного від договору за таких умов, коли довіритель позбавлений можливості інакше забезпечити свої інтереси, а також відмови від договору, за яким повірений діяв як комерційний представник.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

01.11.2021 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 11/1-2021 від 01.11 2021 року відповідно п.2.8 якої оплата транспортування автомобіля до м. Полтава, якщо таке буде, сплачується довірителем відповідно до рахунків наданих повірителем протягом 1 (однієї) доби.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору, що слідує зі змісту ч. 2 ст. 902 ЦК України.

Довіритель виконав взяті на себе зобов`язання, оплатив вартість товару та всі супутні платежі, платежі, обумовлені договором. В той час, як відповідач умови договору не виконав, Автомобіль у встановлений строк позивачу не передав.

Згідно ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

Відповідачем не виконано п. 2.2 договору доручення № 11/1-2021 , а саме не надано позивачу звіт по виконанню договору.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не було надано відповідачу довіреність на підтвердження умов доручення, не є підставою для невиконання укладеного договору доручення № 11/1-2021 . Крім того, у Договорі не конкретизовано на вчинення яких дій довіритель видає повіреному довіреність.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державахучасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що останньому не передано автомобіль Toyota Alphard, згідно договору доручення № 11/1-2021 від 01.11 2021 та додаткової угоди № 1 .

Щодо стягнення з відповідача збитків, суд виходить з такого відповідно до ч.ч. 1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Оскільки підставою невиконання зобов`язання відповідачем вказано втрату майна, умовами договору (п.4.4) визначено, що Повірений зобов`язаний відшкодувати довірителю заподіяні збитки, які причинено у наслідок втрати майна, якщо не доведе, що ушкодження відбулися не з його провини, суду не надано доказів відсутності вини Повіреного у збитках у виді втрати майна, суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки, які поніс позивач за договором у виді плати за товар та супутніх платежів на транспортування та розмитнення майна, передбачених договором та фактично підтверджених наданими доказами.

Зважаючи на наведене, договір доручення № 11/1-2021 від 01.11.2021 досі залишається не виконаним, вказані договором строки сплили, відповідач умови не виконав, сплачені позивачем грошові кошти не повернув, чим порушує права позивача , що є підставою стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми за невиконання умов Договору у розмірі 386 943,49 грн., а отже, і задоволення позову в цій частині.

Щодо стягнення штрафних санкцій, позивач просить стягнути з відповідача 34 522,08 грн. обґрунтовуючи це тим, що вартість автомобіля обрахована ним з урахуванням сукупних платежів. Суд виходить з положень пункту 4.3 Договору доручення, яким встановлено штраф у розмірі 20 % від вартості Автомобіля та пункту 1.2 договору, яким вартість Автомобіля визначена сторонами в розмірі 4720 долари США та того, що позивач просить стягнути штраф в грошовій одиниці гривні., згідно курсу НБУ (36, 57 грн. за долар США). Відтак, сума штрафу становить 34522,08 грн (944 х 36,57) і позов в цій частині підлягає задоволенню .

Щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що відповідач понад рік не здійснив жодних заїходів для владнання спірної ситуації. Моральна шкода ОСОБА_3 полягає у душевних стражданнях , у зв`язку з втратою оплаченого майна, яке не було передане згідно договору.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи .

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 рокупід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як зазначено у п.3 вказаної постанови моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цією статтею.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Зокрема, з`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не обґрунтував належними доказами, що невиконання договору призвело до душевних страждань, у зв`язку хз чим йому спричинено моральної шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень ч.ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 4214 грн. 66 коп. ( 1 % ціни позову про відшкодування матеріальної шкоди) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди судові витрати слід віднести на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 421 465 грн. 57 коп., яка складається з 386 943 грн. 49 коп. матеріальної шкоди та 34 522 грн. 08 коп. суми штрафу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 4 214 грн. 66 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 15 квітня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко