У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерня Є.М. про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018 року у виконавчому провадженні № 56231280, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даною скаргою, яку мотивує тим, 20.04.2018 року Головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Секерня Є.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56231280 з приводу виконання виконавчого листа № 308/13291/15 виданого 02.08.2016 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 722062, 04 грн.

Зазначає, що про наявність зазначеної постанови скаржниця довідалася при отриманні відповіді на звернення її представника про видачу такої тільки 09.11.2023 р. (вих. № 106381). 17.11.2023 р. отримавши доступ до реєстру виконавчих проваджень та інформації, наявної у ньому по ВП № 56231280, їй стало відомо про наявність порушень допущених суб`єктом оскарження при винесені оскаржуваної постанови.

Згідно змісту виконавчого листа №308/13291/15 виданого Ужгородським міськрайонний судом 02.08.2016 року, розгляд справи та ухвалення рішення відбулося 09.06.2016 року.

Заявниця вказує, що по сьогоднішній день, копії рішення суду нею не отримано. Вважає, що підстав для набуття ним законної сили - не настало, підстав для видачі виконавчого листа також.

Заявниця вважає, що виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було перевірено дотримання вимог ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», а також порушено ст. 18 вказаного закону.

Крім цього, оскільки про наявність і зміст оскаржуваної постанови заявнику скарги стало відомо лише 09.11.2023 року, і лише після вказаної дати боржник отримавши ідентифікатор доступу, отримав можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження в електронній системі АСВП, дізнався про зміст і перелік документів, на підставі яких була винесена оскаржена постанова, вважає що строк на подачу даної скарги нею не пропущено.

За таких обставин, заявниця просить суд визнати поважними причини і поновити строк на оскарження постанови Головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Секерні Є.М. від 20.04.2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56231280 з приводу виконання виконавчого листа № 308/13291/15 виданого 02.08.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 722062,04 грн., а також визнати таку неправомірною та скасувати.

04.12.2023 року представником відділу державним виконавцем МВ ДВС подано до суду заперечення на скаргу, згідно якого представник просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на викладені у таких мотиви.

У судове засідання скаржниця не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак її представник адвокат Бамбушкар С. подав заяву в якій просить розглянути скаргу у їх відсутності. Скаргу підтримує в повному обсязі та просить таку задоволити.

Представник Ужгородського міськрайонного відділу ДВС в судове засідання надав суду заяву, у якій просив розглянути подану скаргу у його відсутності та відмовити у задоволенні такої.

Представник стягувача в судове засіданні не з`явився, однак надав суду заяву, у якій просив розглянути подану скаргу у його відсутності та відмовити у задоволенні такої.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №56231280 з примусового виконання виконавчого листа №308/13291/15 від 02.08.2016 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» - суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 722 062,04 грн., яка складається з наступного: 24540,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 621604,27 грн. - неповернута сума кредиту; 2 897,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 73384,30 грн. - прострочені відсотки; 1068,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 27 073,46 грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 26.04.2015р. по 25.04.2016р.; 360,00 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, а також понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 10 831,53 грн.».

Згідно даних виконавчого листа №308/13291/15-ц від 02.08.2016 року, рішення суду по справі набрало законної сили 26.07.2016 року.

19.04.2018 року, до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на підставі заяви про примусове виконання представника ПАТ «Кредобанк» Бабіч А.О. з наданням довіреності на підтвердження повноважень на представництво інтересів (ПОВТОРНО), оскільки вже перебував на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, виконавче провадження ВП№51891202 та було завершено згідно п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та надано строк на повторне пред`явлення виконавчого документа на виконання в строк до 22.11.2020 року) надійшов на виконання виконавчий лист №308/13291/15-ц від 02.08.2016 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Згідно з ч. 1, 2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини 5 цього ж Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони».

20.04.2018 року, головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерня Є.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» разом з супровідним листом було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

15.05.2018 року, головним державним виконавцем Секерня Є.М. винесено постанову про арешт майна боржника, яку разом з супровідним листом згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» надіслано у відповідні установи для виконання та сторонам виконавчого провадження.

18.05.2018 року, державним виконавцем надіслано запити до Головного сервісного центру МВС України ТСЦ 2141 МВС в Закарпатській області про наявність транспортних засобів зареєстрованих за боржником, до відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області про наявність земельних ділянок зареєстрованих за боржником.

Згідно інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2018р. за боржником ОСОБА_1 зареєстрована квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (пл. 51,7 кв. м.), яка перебуває у іпотеці у ПАТ «Кредобанк» (розмір основного зобов`язання 39600 доларів США).

Встановлено, що 25.09.2018 року державним виконавцем надіслано на адресу зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , виклик боржнику ОСОБА_1 , яким зобов`язано боржника з`явитися 05.10.2018 року до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

04.10.2019 року, головним державним виконавцем Секерня Є.М. згідно ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які надіслано до бухгалтерії ДВНЗ «УжНУ», Відділу охорони здоров`я Рахівської районної державної адміністрації, КП «Ужгородський пологовий будинок» Ужгородської міської ради для виконання та сторонам виконавчого провадження для відома.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 04.12.2023 року з боржника ОСОБА_1 частково стягнуто заборгованість по виконавчому провадженні ВП№56231280 у розмірі 45072,30 грн.

З огляду на вказані, встановлені судом, обставини справи, суд приходить до висновку, що твердження скаржника, що їй стало відомо про наявність виконавчого провадження ВП №56231280 лише 09.11.2023 року, не відповідає дійсності.

Також, зважаючи на вказане, суд вважає, що заявником пропущено строк на оскарження постанови і належних підстав для поновлення такого суду не наведено.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відтак, державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні дії для виконання рішення суду. Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з ч. 5 статті 56 Закону, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи та системний аналіз законодавства, суд виходячи з вимог ч.2 ст. 451 ЦПК України, приходить до висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно до закону та в межах наданих йому повноважень, а тому вважає, що подана ОСОБА_1 скарга не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною, і в її задоволенні, слід відмовити.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451, 452 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерня Є.М. про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2018 року у виконавчому провадженні № 56231280 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Малюк В.М.