Справа № 489/7726/23
Номер провадження 2/489/444/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Інгульського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) про внесення змін до актового запису про народження та до актового запису про шлюб

встановив

В листопаді 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом про внесення змін до актового запису про народження та до актового запису про шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.09.2023 відповідачем було надано висновок про відмову у внесенні змін в актовий запис цивільного стану щодо зміни до актового запису про народження № 5 від 24.02.1967, складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, змінивши національність матері з «українка» на «німка»; до актового запису про шлюб № 804 від 12.12.2001, складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), доповнивши графу національність чоловіка «німець» у зв`язку з відсутністю підстав для внесення змін, а саме при проведенні державної реєстрації шлюбу батьків позивача актовий запис № 14 від 03.05.1966, складений виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області зазначено національність дружини «українка», а в актовому записі про смерть матері пози вача № 16 від 10.01.2018, складений відповідачем, відомості про національність померлої відсутні, таким чином документи подані позивачем відповідачу не містять документального підтвердження того, що матір позивача мала національність «німка». Представник позивача не погоджується з позицією відповідача, оскільки: відповідно до даних центру з питань міграції від 13.08.1944, № переселенця 991295, бабуся позивача, ОСОБА_2 (прізвище при народжені - ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бобриці Київського району, Київської області, римо-католицьке віросповідання; відповідно до копії свідоцтва про громадянство, виданого Рейхсміністром внутрішніх справ Центру з питані імміграції 18.08.1944, бабуся позивача, ОСОБА_2 (прізвище при народжені - ОСОБА_2 ) отримали німецьке громадянство; згідно з посвідченням № 85015/152 від 20.04.1942 бабуся позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є етнічною німкенею; відповідно до скороченого витягу зі свідоцтва про народження, виданого Куявсько-Поморським воєводством Бюро реєстрації актів цивільного стану м. Рогово, мати позивача ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Галензево, Польща (батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ).

Крім того, представник позивача зазначає, що в Радянському Союзі в післявоєнний час національність громадян в паспорті зазначалася зі слів, тому з метою запобігання переслідувань та гонінь зі сторони влади багато людей зазначали національність або «українець» або «росіянин». В свою чергу ця помилка призвела до помилок у свідоцтві про шлюб батьків позивача, виданого виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис № 14 від 03.05.1966, у свідоцтві про народження позивача, виданого виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис № 5 від 24.02.1967. Законодавством прямо передбачено право особи на обрання та відновлення своєї національності. ОСОБА_1 вважає, що в нього, крім бажання ідентифікувати себе з певною національністю, є і документи, які підтверджують національність матері та бабусі. Представник позивача вказує на те, що відсутність нормативно-правових актів, які встановлюють порядок зміни громадянами національності, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки саме держава і повинна забезпечити видання таких нормативно-правових актів. Також, таке право прямо гарантоване ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Тому, представник позивача просить зобов`язати Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 5 від 24.02.1967 про народження ОСОБА_1 , складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, змінивши в графі національність матері з «українка» на «німка» та до актового запису № 804 від 12.12.2001 про шлюб ОСОБА_1 , складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), доповнивши графу «національність нареченого - німець».

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача просив розглядати справу без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії висновку Інгульського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.09.2023 неможливо внести зміни до актового запису про народження № 5 від 24.02.1967, складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, змінивши національність матері з «українка» на «німка»; до актового запису про шлюб № 804 від 12.12.2001, складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), доповнивши графу національність чоловіка «німець» у зв`язку з відсутністю підстав для внесення змін, а саме при проведенні державної реєстрації шлюбу батьків позивача актовий запис № 14 від 03.05.1966, складений виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області зазначено національність дружини «українка», а в актовому записі про смерть матері позивача № 16 від 10.01.2018, складений Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про національність померлої відсутні, таким чином документи подані для розгляду не містять документального підтвердження того, що матір заявника (позивача у справі) мала національність «німка».

Згідно з копією свідоцтва про народження від 24.02.1967 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 (українець) та ОСОБА_4 (українка) (актовий запис №5 від 24.02.1967, складений виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 03.05.1966 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 (українець) та ОСОБА_4 , 1945 р. н. (українка), остання змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно з копією скороченого витягу зі свідоцтва про народження, виданого Куявсько-Поморським воєводством Бюро реєстрації актів цивільного стану м. Рогово, Іда Шнур народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Галензево, Польща (батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_2 ).

З копії даних центру з питань міграції від 13.08.1944, № переселенця НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (прізвище при народжені - ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бобриці Київського району, Київської області, римо-католицьке віросповідання.

Відповідно до копії свідоцтва про громадянство, виданого Рейхсміністром внутрішніх справ Центру з питані імміграції 18.08.1944, пан ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також його дружина ОСОБА_2 (прізвище при народжені - ОСОБА_2 ) та наступні діти: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з моменту видачі цього документа до скасування отримали німецьке громадянство.

Таким чином, співпадіння дати народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , по-батькові " ОСОБА_4 " підтверджує, що народжена ОСОБА_4 є ОСОБА_4 .

Згідно з копією посвідчення № НОМЕР_3 від 20.04.1942 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є етнічною німкенею.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про національні меншини (спільноти) України» кожний громадянин України має право вільно вирішувати, чи вважатися належним до національної меншини (спільноти) (кількох національних меншин (спільнот). Таке рішення або здійснення прав у зв`язку з цим не повинно завдавати шкоди такій особі. Ніхто не може бути примушений декларувати свій статус особи, яка належить до національної меншини (спільноти). У разі якщо в особи є потреба у користуванні правами, які гарантуються особам, які належать до національних меншин (спільнот), достатнім є висловлення бажання користуватися такими правами . Примушення громадянина України у будь-якій формі до визнання своєї належності, відмови або зміни своєї належності до національної меншини (спільноти) забороняється.

Державна політика у сфері національних меншин (спільнот) базується на принципах визнання права особи, яка належить до національної меншини (спільноти), вільно обирати та вільно відновлювати її належність до національної меншини (спільноти), виявляти свою самобутність та ідентичність (п.3 ч.2 ст. 13 Закону України «Про національні меншини (спільноти) України»).

Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх

поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно із п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.8 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яку ратифіковано Україною 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Рішенням Європейського суду з прав людини справа «Гарнага проти України» (Заява № 20390/07) від 16.05.2013, в аналогічній справі щодо права особи на змінення по батькові, порядок якого також не був передбачений діючим законодавством, визнано порушення Україною ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, про які йдеться, вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Враховуючи вище викладене, чинним законодавством України не заборонено змінювати національність особи в актових записах, зокрема в актовому записі про народження та в актовому записі про шлюб. Відсутність чітко встановленого порядку зміни громадянами національності не повинна звужувати права особи на вільний вибір національності, можливість вільно вирішувати чи вважатися належним до національної меншини (спільноти) та не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд враховує те, що бабуся позивача згідно з копією посвідчення № 85015/152 від 20.04.1942 є етнічною німкенею, а також бажання позивача змінити національність в актових записах та те, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і необхідно зобов`язати Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): внести зміни до актового запису № 5 від 24.02.1967 про народження ОСОБА_1 , складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, змінивши в графі національність матері з «українка» на «німка» і видати нове свідоцтво про народження із урахуванням внесених змін, та внести зміни до актового запису № 804 від 12.12.2001 про шлюб ОСОБА_1 , складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), доповнивши графу «національність нареченого - німець» і видати нове свідоцтво про шлюб із урахуванням внесених змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Зобов`язати Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): внести зміни до актового запису № 5 від 24.02.1967 про народження ОСОБА_1 , складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, змінивши в графі національність матері з «українка» на «німка» і видати нове свідоцтво про народження із урахуванням внесених змін, та внести зміни до актового запису № 804 від 12.12.2001 про шлюб ОСОБА_1 , складеного Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), доповнивши графу «національність нареченого - німець» і видати нове свідоцтво про шлюб із урахуванням внесених змін.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інгульський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: 54056, м. Миколаїв, просп. Миру, 46/1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.04.2024.

Суддя В. В. Кокорєв