Ухвала

16 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 526/1208/21

провадження № 61-5472ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Гадячгаз» (далі - ПрАТ «Гадячгаз») звернулося до суду з позовом, у якому, збільшивши свої позовні вимоги, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу у сумі 996,60 грн.

Зіньківський районний суд Полтавської області рішенням від 25 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовив.

Зіньківський районний суд Полтавської області окремою ухвалою від 25 серпня 2023 року встановив порушення закону працівниками ПрАТ «Гадячгаз». Ухвалу направив до Полтавської обласної прокуратури для проведення перевірки та притягнення винних осіб ПрАТ «Гадячгаз» до кримінальної відповідальності за скоєння службового злочину.

Полтавський апеляційний суд постановою від 29 лютого 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «Гадячгаз» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року залишив без задоволення, а рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року - без змін. Апеляційну скаргу ПрАТ «Гадячгаз» на окрему ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року задовольнив. Окрему ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року скасував.

12 квітня 2024 року ПрАТ «Гадячгаз» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Щодо оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року за наслідками перегляду окремої ухвали суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо окремої ухвали передбачено пунктом 17 частини першої статті 353 ЦПК України.

Отже, зміст пункту 17 частини першої статті 353 та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження окремих ухвал суду першої інстанції, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, постанова Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року за наслідками перегляду окремої ухвали не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року з наслідками перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 996,60 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «б» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ПрАТ «Гадячгаз» посилається на те, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо визначення оператором газорозподільної системи обсягу річної замовленої потужності для нових побутових споживачів та/або їх об`єктів, що мають фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців, або для споживачів та/або їх об`єктів, у яких відсутнє споживання природного газу протягом усього попереднього газового року, відповідно до пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 (у редакції Кодексу ГРМ, що діяла станом на 07 березня 2020 року). Також справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, оскільки оплата споживачами послуги розподілу природного газу є єдиним джерелом та запорукою цілодобового отримання відповідної послуги та проведення ремонтних робіт. За рахунок цих коштів забезпечується стабільна робота підприємства, що дає змогу споживачу безперешкодно та цілодобово отримувати газопостачання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики, та зводяться до його незгоди з оцінкою зібраних судами у справі доказів і встановлених обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявником не обґрунтовано.

Посилання ПрАТ «Гадячгаз» на те, що воно позбавлене можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішенням, при розгляді інших справ, є безпідставним, оскільки формальне посилання заявника на відсутність такої можливості, не дає підстав для висновку про подання касаційної скарги на підставі підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Також, наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки доводи заявника полягають у його незгоді з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та вказують на його особистий інтерес у цій справі, яка ознак особливого значення для суспільства не містить. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Заявник не навів обставин, які свідчили б про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділив особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін справи. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для заявника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення. Заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Аргументи заявника жодним чином не обґрунтовують виняткове значення цієї справи для нього.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані ПрАТ «Гадячгаз» рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в цій частині у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов