УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 215/4742/23

провадження № 61-5436ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

комунального закладу «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину, у розмірі 800 000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, повернуто заявникові.

15 квітня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій просить ухвалу суду апеляційної інстанцій скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

У частинах третій-четвертій статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Пунктом 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

У частині другій статі 15 ЦПК України зазначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У частині першій статті 26 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Із оскаржуваного судового рішення вбачається, що подана до суду апеляційної інстанції від імені ОСОБА_1 апеляційна скарга підписана ОСОБА_2 , на підставі довіреності від 0 березня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи (частина четверта статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що

ОСОБА_2 набув право на заняття адвокатською діяльністю, тобто має статус адвоката.

У частині другій статті 60 ЦПК України зазначено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до пункту другого частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 800 000 грн, а тому вона не належить до категорії малозначних, оскільки ціна позову на час вчинення процесуальної дії перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (250 * 3 028 грн=757 000), а відтак представником заявника

у цій справі може бути лише адвокат.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , проте відсутні дані, що він

є адвокатом, тобто підписана особою, яка не має права її підписувати, дійшов обґрунтованого висновку про повернення особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Верховний Суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини, сформульована в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), указує на те, що право на доступ до суду

не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно з іншою позицією Європейського суду з прав людини, сформованою у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland», № 28249/95).

Відсутність у ОСОБА_2 , який не є адвокатом, юридичної можливості на підставі довіреності подавати апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1

є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм конституційного та процесуального права. Таке обмеження

не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним означеній меті.

При цьому виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Це засадниче для адвокатської монополії положення увійшло в Конституцію України ще у 2016 році (стаття 131-2). Воно вважається важливою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав учасників судових спорів висококваліфікованим фахівцем і ефективного функціонування системи правосуддя загалом, а також реалізації гарантованого статтею 59 Конституції України права особи на професійну правничу допомогу.

При цьому, Верховний Суд зауважує, що повернення апеляційної скарги

не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

У зв`язку з вищенаведеним, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставні.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Зеленопільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник