справа № 362/549/24
провадження № 22-ц/824/8627/2024
головуючий у суді І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Міський житловий центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ТОВ «Міський житловий центр» - Воробець Л.І. звернулася до суду із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року скасувати та видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 4 червня 2018 року між виконавчим органом Васильківської міської ради та ТОВ «Міський житловий центр» укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками у м. Васильків Київської області. Вказаний договір є обов`язковим до виконання всіма співвласниками багатоквартирного будинку та не передбачає підписання окремих індивідуальних договорів про надання послуг з управління.

Зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками у м. Васильків Київської області від 4 червня 2018 року є обов`язковим для виконання всіма співвласниками будинку АДРЕСА_2 , зокрема, й ОСОБА_1 .

Скаржник зазначає, що вищевказаний договір є таким, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості та який було долучено до заяви про видачу судового наказу, а відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до заяви копію договору укладеного письмово між ТОВ «Міський житловий центр» та ОСОБА_1 про надання житлово-комунальних послуг, копії договору укладеного між ТОВ «Міський житловий центр» та уповноваженою особою зборами співвласників (квартир) будинку по АДРЕСА_3 .

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 9 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем.

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк

Згідно приписів п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 193 від 29 травня 2018 року, управителем вищевказаного багатоквартирного будинку є ТОВ «Міський житловий центр».

4 червня 2018 року між виконавчим комітетом Васильківської міської ради (замовник) та ТОВ «Міський житловий центр» (управитель) укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської області, згідно умов якого, управитель надає послугу з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 .

Тобто, вищевказаний договір від імені та в інтересах співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 було підписано уповноваженою особою виконавчого органу Васильківської міської ради.

Таким чином, укладений 4 червня 2018 року договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської області, є обов`язковим для виконання всіма співвласниками вищевказаного багатоквартирного будинку та є таким, за яким ТОВ «Міський житловий центр» пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості із ОСОБА_1 , та який було долучено товариством до заяви про видачу судового наказу.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахувавши вищенаведеного, дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції не наділений правом на видачу судового наказу, а відтак, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міський житловий центр» задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

ГоловуючийТ.О. Писана

СуддіК. П. Приходько
С.О. Журба