Справа № 212/5550/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту перебування на утриманні, зацікавлена особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представників заявника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника зацікавленої особи ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство, спільний сімейний бюджет, будучи пов`язаною спільним побутом та маючи взаємні права й обов`язки, перебуваючи в фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2018 року та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 під час участі в бойових діях по забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони. При цьому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на повному утриманні ОСОБА_5 з 2018 року та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення даного факту необхідно заявниці для призначення одноразової виплати у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 та для отримання соціального захисту членів сімей загиблих захисників України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так ОСОБА_1 із ОСОБА_5 однією сім`єю проживали з 2018 року в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 продовжує проживати. За час спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили як повноцінне подружжя, ставились один до одного з повагою, любов`ю та розумінням, вважали один одного чоловіком та дружиною, підтримували та піклувалися один про одного. Додавала, що ОСОБА_5 до початку повномасштабного вторгнення Росії боронив територіальну цілісність України під час проведення АТО на сході України. Отже, за характером несення служби ОСОБА_5 постійно ризикував своїм життям та здоров`ям, а заявниця була для ОСОБА_5 підтримкою й опорою, чекаючи його вдома, піклуючись про його здоров`я, постійно мешкаючи у кв. АДРЕСА_2 . На підтвердження даного факту в справі маються численні сімейні її фото із ОСОБА_5 , про смерть якого було повідомлено саме заявницю, як дружину ОСОБА_5 , через сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.07.2023 року. Також ОСОБА_5 зазначив заявницю своєю спадкоємицею у заповіті від 1 серпня 2022 року, посвідченого нотаріально, відповідно до якого ОСОБА_5 заповів ОСОБА_1 належному йому квартиру в АДРЕСА_1 , та 1/2 належних ОСОБА_5 грошових коштів. Також ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_5 , оскільки не працювала з 26.12.2016 року, а з початку постійного проживання із ОСОБА_5 була на його повному утриманні, не маючи інших джерел доходу, бо єдиним та постійним джерелом доходу заявниці був дохід ОСОБА_5 . Крім цього після початку повномасштабного вторгнення Росії ОСОБА_5 був мобілізований до лав ЗСУ, тому для забезпечення ОСОБА_1 він передав заявниці свою банківську картку, на яку надходила його грошова винагорода, як військовослужбовця, з метою повного розпорядження коштами, наявними на ній для ведення домашнього господарства, сплати комунальних платежів, оплати медикаментів, лікування, продуктів харчування, одягу, та усього необхідного заявниці. Станом й на теперішній час банківська картка перебуває у ОСОБА_1 . Зокрема, випискою по картковому рахунку ОСОБА_5 , коли він фактично перебував у зоні ведення бойових дій, карткою користувалась у місті Кривий Ріг заявниця, розраховуючись нею, знімаючи готівку, тим самим ОСОБА_1 використовувала наявні на карті ОСОБА_5 кошти як єдине джерело доходу. Додавала, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 було діагностовано злоякісне новоутворення, внаслідок чого вона лікувалась стаціонарно у період з 12.12.2022 р. до 19.12.2022 р., де 13.12.2022 року їй було проведено хірургічне лікування. Також ОСОБА_1 пройшла 6 курсів хіміотерапії: з 11.01.2023 року по 12.01.2023 року, з 01.02.2023 року по 23.02.2023 року, з 22.02.2023 року по 23.02.2023 року, з 15.03.2023 року по 16.03.2023 року, з 05.04.2023 року по 06.04.2023 року, під час яких лікарняний лист не видавався, що підтверджує те, що заявниця не працювала. При цьому ОСОБА_1 повторно було 08.06.2023 року проведено хірургічне лікування. Станом на теперішній час заявниця продовжує проходити лікування. При цьому під час лікування ОСОБА_1 продовжувала перебувати на повному утриманні ОСОБА_5 , користувалась коштами, наявними на банківській картці останнього. У розмовах зі своїми друзями ОСОБА_5 підтверджував, що він з початку проживання з ОСОБА_1 у фактичному шлюбі з 2018 року взяв на себе обов`язок з повного утримання своєї цивільної дружини. Таким чином просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період з 2018 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_5 в період з 2018 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заявниця, ОСОБА_1 , та її представники, адвокати Гарбар Ю. О. та ОСОБА_3 , підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві ОСОБА_1 , додавали, що померлий ОСОБА_5 з 2018 року мешкав разом із заявницею, яку вважав своєю дружиною, однією родиною по АДРЕСА_1 , яка була на його утриманні, бо не працювала, зокрема, через діагностування у ОСОБА_1 злоякісного утворення, внаслідок чого заявниця проходить тривале та вартісне лікування. Однак під час захисту Батьківщини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув. При цьому до його смерті ОСОБА_1 із ОСОБА_5 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Встановлення даного факту заявниці потрібно для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті військовослужбовця ОСОБА_5 та отримання захисту членів сімей загиблих захисників України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки іншого способу підтвердити такий факт вона не має за чинним законодавством, внаслідок чого просили суд задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги.

Представник зацікавленої особи, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , в судовому засіданні, заперечуючи проти вирішення даної заяви ОСОБА_1 в окремому провадженні, вважаючи необхідним залучити в якості зацікавленої особи Міністерство оборони України, вирішення питання по суті заяви ОСОБА_1 залишив на розсуд суду на підставі встановлених обставин та чинного законодавства України.

При цьому по даній справі від представника зацікавленої особи надійшло клопотання з проханням залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 через те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні свідчить про наявність спору про право щодо призначення та отримання одноразової грошової допомоги, грошових виплат у разі загибелі (смерті) військовослужбовців, розпорядником коштів яких є Міністерство оборони України, тому слід вирішувати справу в порядку позовного провадження, оскільки вона не може розглядатись в окремому провадженні.

Однак ухвалою суду від 4 квітня 2024 року було в задоволенні заяви представника зацікавленої особи про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту перебування на утриманні, зацікавлена особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Також ухвалою суду від 18 квітня 2024 року було відмовлено представнику ІНФОРМАЦІЯ_5 у заліченні до участі в справі в якості зацікавленої особи Міністерство оборони України.

Суд зауважує, що на підставі положень ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Суд на підставі переліченого вказує, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Однак згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд встановив, що заявниця, ОСОБА_1 , перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із військовослужбовцем, ОСОБА_5 , з яким вони спільно проживали разом по АДРЕСА_1 , починаючи з 2018 року, були пов`язані спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.

Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Суд в цьому сенсі зазначає, що відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до паспортних даних останньої (АН № 541905) зареєстрована в АДРЕСА_3 , починаючи з 22 липня 2015 року.

Зі свідоцтва про смерть, виданого Криворізьким відділом ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 325 від 17 липня 2023 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер у віці 46 років в селі Макарівка Донецької області.

Судом при цьому було встановлено, що на підставі сповіщення від 10.07.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 саме заявницю, ОСОБА_1 , та по АДРЕСА_1 , було повідомлено про те, що її чоловік, ОСОБА_5 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в н. п. Макарівка Донецької області під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) та надання пільг за законом.

На підставі заповіту від 1 серпня 2022 року, посвідченого нотаріально, реєстр приватного нотаріусу Терещенко М. С. № 138, вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів належу йому квартиру АДРЕСА_2 саме заявниці, ОСОБА_1 , а також належну йому 1/2 частку грошових коштів, що належатимуть йому на момент смерті.

Також у судовому засіданні були оглянуті численні фотознімки із зображенням на них ОСОБА_5 разом із заявницею, ОСОБА_1 , удвох, а також із їх зображенням разом у колі рідних та друзів, які датовані різним періодом часу та у різні пори року протягом 2018 - 2023 років.

Свідок ОСОБА_6 вказувала при цьому в суді, що знає заявницю та ОСОБА_5 біля 10 років. Стверджувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2018 року по момент смерті останнього фактично мешкали, як дружина та чоловік однією родиною в трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1 , в гості до яких свідок часто навідувалась. Зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали спільний бюджет, а заявниця весь цей час перебувала на повному утримані свого цивільного чоловіка, ОСОБА_5 , бо сама не мала засобів для існування, тому він її повністю утримував.

Крім того на підставі письмових пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що останній був побратимом загиблого ОСОБА_5 , який мешкав із ОСОБА_1 та представляв її, як свою дружину, та до яких свідок неодноразово навідувався додому. Додавав, що заявниця не працювала, тому фактично була на утриманні ОСОБА_5 , який їй залишав свою банківську картку, якою вона вільно користувалась, поки він проходив військову службу. Додавав, що через важке захворювання заявниці ОСОБА_5 дуже переживав, надаючи їй усіляку допомогу з приводу лікування.

Судом було також встановлено відсутність офіційного доходу в ОСОБА_1 протягом 2017 року 2023 років, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб за Формами ОК-5 та ОК-7, а також записами у трудовій книжці ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 ).

Крім того аналізом виписки по картковому рахунку за період з 24 лютого 2022 року по 12 липня 2023 року, відкритому на ОСОБА_5 в АТ «Ощадний банк України», вбачається, що на такий картковий рахунок ОСОБА_5 отримував зарахування заробітної плати та з такого карткового рахунку здійснювалось суттєве зняття грошових коштів на території міста Кривого Рогу, в той час коли ОСОБА_5 проходив службу в ЗСУ, а також здійснювався неодноразовий переказ грошових коштів з даної картки на рахунок ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 проходила складне та вартісне лікування, зокрема, стаціонарно з 11.01.2023 року по 12.01.2023 року, 22.02.2023 року по 23.02.2023 року, 15.03.2023 року по 16.03.2023 року, 05.04.2023 року по 06.05.2023 року, 02.05.2023 року по 03.05.2023 року, 08.06.2023 року по 16.06.2023 року, 28.06.2023 року по 29.06.2023 року, що підтверджується численними виписками з медичних карток хворої, через виявлене у неї захворювання на злоякісне новоутворення у правій грудній залозі.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені судом доводи та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов переконання, що зібрані у справі докази у сукупності повною мірою доводять факт того, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_5 , як чоловік та жінка, в період з 2018 року до 08.07.2023 року, тобто на момент загибелі останнього, оскільки вони постійно мешкали разом та вели спільне господарство, що засвідчує реальність їх сімейних відносин.

Також суд дійшов переконання, що зібрані по справі докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 фактично перебувала на утриманні ОСОБА_5 в період часу з 2018 року до 08.07.2023 року, тобто до моменту загибелі такого військовослужбовця, оскільки заявниця не мала самостійних доходів, а грошове утримання та доходи ОСОБА_5 були для ОСОБА_1 єдиним джерелом доходів.

Отже, на підставі викладеного вмотивування заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту перебування на утриманні, зацікавлена особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2018 року до 08.07.2023 року, тобто до моменту смерті ОСОБА_5 .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , перебувала на утриманні ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2018 року до 08.07.2023 року, тобто до моменту смерті ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 квітня 2024 року.

Суддя: Д. О. Козлов