Справа номер 488/1269/23 Головуючий суду першої інстанції Чернявська Я. А.
Провадження номер 22-ц/812/493/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 року та додаткове рішення суду від 14 лютого 2024 року, ухвалені за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало до суду зазначений вище позов, який обґрунтовувало наступним.

27 жовтня 2021 року АТ «ОТП Банк» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір №, право вимоги за яким 21 жовтня 2022 року було продано ТОВ «Діджи Фінанс».

Позивач зазначав, що на підставі договору з АТ «ОТП Банк» він набув право вимоги до ОСОБА_1 на суму 216 433,90 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 181 322,55 грн, заборгованості за відсотками у сумі 35 111,35 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» зазначало, що воно надіслало на адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу за кредитним договором, однак відповідач борг не повернув.

Посилаючись на зазначене, ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 216 433,90 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 3247 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_1 заперечував проти позову ТОВ «Діджи Фінанс», зазначаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ним кредитних коштів. Також відповідач вказував на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» не дотримано вимог Закону України «Про споживче кредитування», які передбачають завчасне повідомлення боржника про невиконання ним зобов`язань з повернення кредитних коштів із зазначенням вимоги до нього.

Оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження його вимог, ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач не довів належними доказами факту надання відповідачу кредитних коштів, а тому не має права вимагати їх повернення.

Додатковим рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2024 року з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішеннями суду, ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Позивач зазначав, що вказані ним обставини та надані докази доводять його право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. На підтвердження факту отримання відповідачем коштів за кредитним договором просив долучити до матеріалів справи копію меморіального ордеру №41231795 від 27 жовтня 2021 року.

Також ТОВ «Діджи Фінанс» не погоджувалося із судовим рішенням про стягнення з нього на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлена ОСОБА_1 сума до відшкодування є неспівмірною та непідтвердженою.

Зокрема позивачем зазначено, що надані ОСОБА_1 платіжні інструкції не містять конкретного призначення здійснених платежів, а саме за які послуги адвоката їх сплачено.

Також позивач вказував на те, що вартість послуг є завищеною у порівнянні з середньою вартістю адвокатських послуг.

Крім того, у апеляційних скаргах позивач виклав заяву про те, що буде вимагати сплати відповідачем на його користь витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

ОСОБА_1 через свого представника подав відзиви на апеляційні скарги, у яких наголошував на тому, що рішення суду є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційних скарг безпідставними.

Відповідач вказував, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні позову, оскільки позивач не виконав покладених на нього процесуальним законодавством обов`язків щодо надання належних доказів на підтвердження його вимог.

ОСОБА_1 заперечував щодо прийняття у якості доказу наданого до апеляційної скарги меморіального ордеру, оскільки він не містить підпису одержувача коштів. Крім того, одержувачем коштів в ордері зазначено саме АТ «ОТП Банк», а не відповідача.

Окремо відповідач наголошував на тому, що правовідносини між сторонами щодо таких кредитів врегульовані положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який передбачає обов`язок кредитора у письмовій формі повідомити споживача про наявність заборгованості та надати строк для її сплати. Однак доказів про таке повідомлення ОСОБА_1 позивач не надав.

Відповідач також вказував, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надало належних доказів набуття права вимоги за кредитним договором № на підставі договору факторингу, оскільки наданий ним витяг з реєстру боржників містить підпис лише однієї сторони договору, а саме представника ТОВ «Діджи Фінанс».

Крім того, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на його користь витрати на професійну правничу допомогу, надані йому у суді апеляційної інстанції у сумі 6000 грн.

Фактичні обставини справи

26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ОТП Банк» із заявою-анкетою на отримання кредиту строком на 60 місяців з бажаною сумою кредиту розміром 182 862 грн.

27 жовтня 2021 року АТ «ОТП Банк» ознайомив ОСОБА_1 з умовами кредитування, про що свідчить підписаний останнім Паспорт споживчого кредиту, орієнтовним графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту.

Після ознайомлення з умовами кредиту у цей же день АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, за яким позичальник отримав від банку на споживчі цілі 182 862 грн кредитних коштів зі сплатою 20% річних, зі строком повернення 27 жовтня 2026 року.

У пунктах 3.8, 3.11, 3.5.2, 4.3 договору сторони передбачили право позичальника протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причини, у тому числі в разі отримання кредиту. Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором новому кредитору. Позичальник має право достроково повернути кредит як за своєю ініціативою, так і за ініціативою банку. Підписанням кредитного договору позичальник надає свою згоду на відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору. Кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами (дата кредитного договору) та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку, здійсненого АТ «ОТП Банк», станом на 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 здійснив погашення кредиту один раз 06 грудня 2021 року у сумі 2130,24 грн.

21 жовтня 2022 року АТ «ОТП Банк» на підставі договору факторингу №21/10/22 передав ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги у тому числі за кредитним договором №.

28 листопада 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» склало досудову вимогу адресовану ОСОБА_1 , в якій товариство вимагало сплатити заборгованість за кредитним договором у сумі 216 433,90 грн. Докази отримання цієї вимоги позичальником у матеріалах справи відсутні.

До позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» додало договір про надання правової допомоги №18/23 від 20 лютого 2023 року, укладений з адвокатом Воронюком С. О. Умовами цього договору сторони передбачили, що загальна вартість послуг адвоката складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифів, зазначених у п.4.8 договору, а також гонорару у сумі 10 000 грн, який виплачується у випадку ухвалення судом позитивного рішення.

03 квітня 2023 року сторонами складено акт про підтвердження факту надання правничої допомоги, за яким адвокат Воронюк С. О. надав ТОВ «Діджи Фінанс» правничу допомогу на суму 10 000 грн у вигляді: консультації усного характеру тривалістю 1 год вартістю 1000 грн, правового аналізу обставин спірних правовідносин тривалістю 2 години вартістю 2000 грн, експертизи юридичних документів тривалістю 1 год вартістю 1000 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості тривалістю 5 годин вартістю 5000 грн, формування додатків до позовної заяви тривалістю 0,5 год вартістю 500 грн, подання позовної заяви тривалістю 0,5 год вартістю 500 грн.

До відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 додав договір про надання правової допомоги від 12 липня 2023 року, укладений з адвокатом Підодвірним Т. І.

16 липня 2023 року сторонами складено акт виконаних робіт за договором, за яким адвокат Підодвірний Т. І. надав ОСОБА_1 правничу допомогу на суму 15 000 грн у вигляді: усної консультації тривалістю 4 години вартістю 4000 грн, аналізу судової практики тривалістю 4 години вартістю 4000 грн, підготовки відзиву на позовну заяву тривалістю 7 годин вартістю 7000 грн.

Платіжними інструкціями №32 від 14 липня 2023 року та №33 від 17 липня 2023 року підтверджено перерахування ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 15 000 грн на підставі договору про надання правничої допомоги від 12 липня 2023 року.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, відзиви, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» на первісне рішення підлягає частковому задоволенню, а на додаткове рішення повному задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Стаття 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними доказами факту надання відповідачу кредитних коштів, а тому не має права вимагати їх повернення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «ОТП Банк» кредитний договір за яким банк надав йому кредитні кошти у сумі 182 862 грн. Факт укладання вказаного договору ОСОБА_1 не оспорено. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору позичальник не відмовився від кредитного договору. 06 грудня 2021 року він здійснив погашення кредиту на суму 2130,24 грн. Вказане у сукупності спростовує факт неотримання ним кредитних коштів.

ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № на підставі договору факторингу з додатками від 21 жовтня 2022 року, які підписані представниками АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Отже ТОВ «Діджи Фінанс» має право вимагати від відповідача належного виконання умов кредитного договору.

Проте колегія суддів не погоджується з вимогами товариства щодо його права вимагати дострокового виконання відповідачем умов договору, оскільки ним не було надано належних доказів повідомлення ОСОБА_1 про наявність заборгованості, що передбачено умовами Закону України «Про споживче кредитування».

За такого, на думку колегії суддів позивач має право на часткове задоволення позову у сумі 54 567,89 грн (21 455,55 грн заборгованість за тілом кредиту, 33 112,34 грн заборгованість за відсотками), виходячи з заявлених позовних вимог станом на 21 жовтня 2022 року.

З огляду на зазначене, первісне та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс».

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування оскаржуваних рішень суду, частково задовольнив позовні вимоги позивача, то наявні підстави для часткового відшкодування позивачу понесених ним судових витрат.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» на 25%, відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про зменшення позивачу витрат на професійну правничу допомогу через їх неспівмірність, то відповідач повинен відшкодувати позивачу 25% судових витрат.

Сума відшкодування судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги загалом становить 1818,25 грн, сума витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції 2500 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваних рішень суду першої інстанції з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс».

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на додаткове рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2024 року задовольнити повністю .

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2023 року та додаткове рішення цього суду від 14 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 27 жовтня 2021 року станом на 21 жовтня 2022 року у сумі 54 567,89 грн, яка складається з 21 455,55 грн заборгованості за тілом кредиту та 33 112,34 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 1818,25 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у сумі 2500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 17 квітня 2024 року.