Дата документу 17.04.2024 Справа № 314/2250/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/2250/22 Пр. № 22-ц/807/215/24Головуючий у 1-й інстанції: Мануйлова Н.Ю. Повний текст складено 26.10.2023 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом (а.с. 2-3), в якому просила усунути перешкоди їй, як власнику, в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони ОСОБА_2 чіпати чи знищувати межові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що в АДРЕСА_1 вона має у власності з 2010 року житловий будинок та земельну ділянку під номером 139. Вказана земельна ділянка приватизована, присвоєно кадастровий номер: :03:004:0173, площею 0,25 га, призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У сусідньому будинку АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_2 , який періодично умисно порушує спільну межу: минулого року він під час оранки трактором своєї земельної ділянки частково заорав земельну ділянку позивачки, знищивши частину насаджень. Восени повторилося те саме, крім того, залишив свого плуга на ділянці ОСОБА_1 . Плуг знаходиться там і до цього часу. Весною 2022 року позивачка висадила не своєї земельній ділянці горох, однак ОСОБА_2 його вирвав і викинув. Поряд із межею відповідач насадив баштан, пагони якого розкидалися і на земельну ділянку позивачки.

На усні претензії позивачки ОСОБА_2 не реагує, продовжує перешкоджати користуватися належною їй земельною ділянкою.

У травні 2021 року представниками ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД» за замовленням позивачки встановили та погодили із суміжними землевласниками зовнішні межі земельної ділянки, на кутах земельної ділянки землевпорядник забив межові знаки. Однак відповідач продовжує умисно перешкоджати позивачці користуватися належною їй земельною ділянкою: знищує саджанці, вириває і викидає межові знаки, встановлені землевпорядником.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мануйлову Н.Ю. (а.с. 28).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 29)провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2023 року (а.с. 94-100) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 105-106) просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів ОСОБА_4 та Подліянову Г.С. (а.с. 107).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 21 грудня 2023 року (а.с. 114), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 115).

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 21.02.2024 року не відбувся через відпустку судді - доповідача у період з 19.02.2024 року по 04.03.2024 року включно (довідка а.с. 125), та був відкладений з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів апеляційного суду взагалі, а також перебування судді - доповідача на курсах підвищення кваліфікації у період з 18.03.2024 року по 22.03.2024 року включно (довідка а.с. 130).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю ОСОБА_4 у зв`язку із звільненням останньої у відставку (а.с. 132-133).

У дане судове засідання належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи особисто (а.с.129) та у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності відповідача ОСОБА_2 за присутності представника останнього - адвоката Безрукової С.О. (ордер - а.с.134), позивача ОСОБА_1 та представника останньої - адвоката Валочкіна В.В. (доручення Центру безоплатної вторинної правової допомоги а.с. 27).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді - доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, 15,16 ЦК України та виходив із такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Ст.ст. 15 - 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 року у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 року у справі № 910/10011/19).

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні

Позивачем заявлено такі позовні вимоги: ухвалити рішення, яким усунути перешкоди власнику у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони ОСОБА_2 чіпати чи знищувати медові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці.

Тобто, обраний позивачем спосіб захисту полягає у забороні вчиняти певні дії.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вимога заборонити відповідачу вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає лише вже порушене право.

При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід враховувати положення ч.1 ст.13 п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач. А отже - суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який останній не просить застосувати.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту її прав.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Оскільки, хоча судом першої інстанції правильно було встановлені фактичні обставини цієї справи, а саме, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 825690 (копія а.с. 8) позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до довідки № 313 від 05.07.2022 року (копія а.с. 7), виданої виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, згідно з розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 21.03.2016 року № 115 «Про виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» перейменовані наступні об`єкти топоніміки в с. Матвіївка Матвіївської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області: вулиця «Леніна» на «Центральна»; вулиця «Октябрська» на «Українська».

Позивачка ОСОБА_1 зверталася до ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області через виникнення конфлікту із сусідом ОСОБА_2 через межу на городі (довідки № 5634 про результати розгляду матеріалів ЄО № 5872 від 19.07.2021 року, № 10340 про результати розгляду за зверненням ОСОБА_1 від 11.12.2021 року, копії а.с. 15-16).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 зверталася до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою щодо самозахвату земельної ділянки, на яку отримала відповідь № Х-58 від 01.06.2021 року (копія а.с. 17) із рекомендацією встановити межі своєї земельної ділянки, де будуть визначні координати крайніх точок межі із сусідньою земельною ділянкою та винести їх в натуру (на місцевість), звернувшись до ліцензованої організації, яка має право проводити ці види робіт. У разі неможливості вирішення питання в позасудовому порядку, запропоновано звернутися до суду.

Згідно з відповіддю Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області № Х-72 від 15.06.2023 року (копія а.с.18), ОСОБА_1 повторно зверталася до Матвіївської сільської ради із заявою щодо самозахвату земельної ділянки сусідом, надано відповідь щодо того, що власник (користувач) земельної ділянки попереджається та несе відповідальність за знищення межових знаків відповідно до пункту «е» частини першої ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У разі неможливості вирішення питання в позасудовому порядку, запропоновано звернутися до суду.

Також позивачка ОСОБА_1 зверталася до Запорізької обласної державної адміністрації стосовно індивідуального землекористування і присадибного господарства, на що отримала відповідь від 30.11.2021 року (копія а.с. 19), відповідно до якої ОСОБА_1 повідомлено про те, що питання, які викладені у скарзі, знаходяться поза межею повноважень і компетенції облдержадміністрації. Зазначено, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування, спір вирішується у судовому порядку.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 на наявність порушень законодавства з боку сусіда ОСОБА_2 від 18.07.2022 року (копія а.с. 21-22), складеного у присутності заявниці ОСОБА_1 , було проведено обстеження земельної ділянки в АДРЕСА_1 про порушення правил добросусідства. У результаті візуального обстеження вищевказаної земельної ділянки встановлено, що по сусідству із заявницею ОСОБА_2 розміщено тракторний плуг та висаджено огородину (кавуни) на частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на земельну ділянку відповідно до Державного акту (серії ЯК 825690 від 26.10.2010). До отримання заявницею документі, що підтверджують право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 підписав акт встановлення погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами. Для вирішення межових спорів, які тривають не один рік, власницею земельної ділянки було запрошено повторно ліцензовану проекту організацію для проведення топографо-геодезичних робіт - виконання геодезичних зйомок, на місцевості для визначення поворотних точок меж земельної ділянки та встановлення межових знаків, але ОСОБА_2 межові знаки знищив та наголосив на тому, що і надалі буде знищувати будь-яку спробу сусідки ОСОБА_1 огородити свою ділянку, бо вважає, що дана частина земельної ділянки належить йому. ОСОБА_2 було повідомлено про зміст добросусідства до ст. 103 Земельного кодексу України, де передбачено, що сусіди зобов`язані здійснювати будь-яку дозволену діяльність на своїх ділянках, не порушуючи права на землю один одного, та дотримуватись при цьому принципу співпраці в напрямку покращення загальних якісних характеристик землі. Комісією було запропоновано, щоб ОСОБА_2 також надав документи на право приватної власності на земельну ділянку, але, як з`ясувалося, документів у нього немає. 16.07.2021 року ОСОБА_2 та його родина зверталися з відповідною заявою до сільської ради для отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території Матвіївської сільської ради в АДРЕСА_2 . 22.07.2021 року рішенням одинадцятої сесії сільської ради № 33 було надано вищевказаний дозвіл, але спливає термін дії рішення 22.07.2022 року, документів від ОСОБА_2 на затвердження технічної документації не подано.

На підставі вищевикладеного, комісія вважає за необхідне: ОСОБА_1 для захисту своїх прав на повагу до свого приватного і сімейного життя, здоров`я, житла звернутися до суду; дотримуватися правил добросусідства; ОСОБА_2 оформити право власності на земельну ділянку, дотримуватися правил добросусідства, не посягати на чужу земельну ділянку, без дозволу не прохолодити межу між власною та сусідньою земельною ділянкою.

У суді першої інстанції були допитані свідки:

- свідок ОСОБА_5 пояснив, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 , належна його дружині земельна ділянка межує з іншого боку із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що він був присутній під час того, як ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД» встановлювали і відбивали межові точки земельної ділянки позивачки, допомагав чоловіку ОСОБА_1 - ОСОБА_6 встановлювати межові знаки за вказівкою представника « Козацьких земель». Через декілька днів ОСОБА_6 повідомив, що хтось прибрав межові знаки зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 . ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вимушені були знову встановлювати межові знаки. Така ситуація повторювалася декілька разів. Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що дійсно на території земельної ділянки знаходиться величезний плуг, кому він належить свідок не знає, однак орав ним ОСОБА_2 . На зораній ОСОБА_2 частині земельної ділянки ОСОБА_1 були розташовані рослини полуниці, смородини, однак насадження знищені. ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_2 визнав, що він вирвав межові знаки, погрожував, що кожного разу буде так робити, оскільки не згодний із встановленими межами;

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він проживає по сусідству із ОСОБА_1 - на протилежній стороні вулиці. ОСОБА_10 неодноразово був свідком конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був присутній тоді, коли приїздила поліція (2-3 рази), коли викликали депутата і представників сільської ради для вирішення питання із межами земельних ділянок. ОСОБА_10 чув, які ОСОБА_2 висловлював погрози у бік чоловіка позивачки - ОСОБА_6 , бачив, що на земельній ділянці ОСОБА_1 розташований плуг, який ОСОБА_2 загнав на частину землі ОСОБА_1 , знищивши насадження, які там росли до цього, а також заривши компостну яму ОСОБА_1. Раніше на межі був старий паркан, який ОСОБА_2 пошкодив і почав орати плугом. ОСОБА_2 ігнорує всі докази. Депутат, поліція впливу на нього не мають. Відповідач також погрожує, що якщо хтось надумає пошкодити плуг, то там у землі сам і залишиться. ОСОБА_10 не бачив, що саме ОСОБА_2 витягнув межові знаки, однак все вказує на це, більше у цьому ніхто не зацікавлений. ОСОБА_10 також допомагав встановлювати межові знаки, коли приїздили представники ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», за їхньою вказівкою. А потім прийшов чоловік позивачки і повідомив, що всі межові знаки зі сторони ОСОБА_2 витягнуто, тому ОСОБА_10 допомагав неодноразово їх встановлювати знову;

-свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає на сусідній земельній ділянці позивачки, з іншого боку. ОСОБА_2 почав займати частину території городу сусідів свідка - ОСОБА_13 . Постійно відбуваються через це конфлікти, для вирішення яких залучалися і поліція, і депутат, і представники сільської ради. ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», щоб затвердити межі належної їй земельної ділянки. Після цього ОСОБА_2 неодноразово витягував межові знаки, як він це робив свідок не бачила, однак межові знаки зникають лише з його боку. Свідок особисто чула погрози ОСОБА_2 про те, що він і надалі буде знищувати межові знаки, а якщо хтось зайде на його город - він переламає тому хребет. ОСОБА_2 ігнорує те, що у ОСОБА_1 є відповідні документи на землю і наполягає на тому, що частина землі, яку він зорав, належить йому. Свідок ОСОБА_12 бачила плуг, який знаходиться на землі ОСОБА_1 , який загнав ОСОБА_2 , знищивши насадження, які там були. Свідок ОСОБА_12 не була присутні тоді, коли встановлювали межові знаки разом із представниками ТОВ «Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД», однак була присутня вже тоді, коли межові знаки відновлювали. ОСОБА_12 бачила, як ОСОБА_2 намагався виривати межові знаки. Сам процес пошкодження насаджень плугом вона не бачила, однак була присутня вже під час оформлення події працівниками поліції. Станом на 26.04.2023 року плуг продовжує знаходитися на території земельної ділянки ОСОБА_1 ;

- свідок ОСОБА_14 пояснив, що він займає посаду головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Матвіївської сільської ради. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Матвіївської сільської ради за фактом того, що її сусід вирвав стовпчики, зайняв частину належної їй земельної ділянки і почав там засаджувати свій город. За допомогою технічної документації ОСОБА_1 було здійснено вимір земельної ділянки з ОСОБА_2 у його присутності, і тоді він погодився із замірами. Згодом ОСОБА_1 знову звернулася до сільської ради з приводу вказаного питання, тоді було створено тимчасову комісію, у складі якої був ОСОБА_14 , у склад також входив поліцейський офіцер громади. Було здійснено виїзд до земельних ділянок, за допомогою публічної кадастровий карти та технічної документації повторно було здійснено виміри, з якими цього разу відповідач вже не погодився. Між даними із публічної кадастрової карти та технічними документами суперечностей виявлено не було. ОСОБА_2 визнав, що плуг, який знаходить на території земельної ділянки ОСОБА_1 , належить йому. На час виїзду на зораній ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_1 вже росли насадження ОСОБА_2 . Земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача, належить Матвіївській територіальній громаді, фактично вона не сформована. Земельна ділянка ОСОБА_1 сформована, приватизована, винесена на місцевість. Під час складання актів у липні 2022 року межових знаків з боку ОСОБА_2 не було, плуг знаходився на земельній ділянці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнав, що цей плуг його (фото а.с.23-24).

Проте, на підставі вищезазначених правильно встановлених фактичних обставин цієї справи помилковим є вищезазначений висновок суду першої інстанції у цій справі про те, що - вимога заборонити відповідачу вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає лише вже порушене право та що позивачем обрано неналежний спосіб захисту її прав.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що при вищезазначених обставинах відповідачем ОСОБА_2 , якій є лише суміжним користувачем, а не власником земельної ділянки,

-систематично з весни 2021 року порушувалось (неодноразові численні звернення позивача, як ВЛАСНИКА ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ, межі якої були винесені в натурі лише останнім часом ДВІЧІ в установленому законом порядку згідно із державним актом спеціалістами ТОВ Землевпорядна компанія «Козацькі землі ЛТД» з використанням матеріалів геодезії, протягом тривалого часу до органів поліції, сільської ради, державної адміністрації та інш. з приводу систематичних дій відповідача щодо чіпання, знищення ним межових знаків земельної ділянки позивача, встановлених по кутах цієї ділянки (за результатами проведення у тому числі повторних робіт з геодезії на замовлення позивача, яке є оплатним ст. 82 ч. ч. 1, 3 ЦПК України), перетинання відповідачем меж земельної ділянки позивача без її згоди та перебування останнього та його речей (у тому числі плуга) досі на земельній ділянці позивача,

- продовжують порушуватись (плуг відповідача досі залишається на земельній ділянці позивача, порушені межові знаки відповідачем досі не повернуті на земельну ділянку позивача згідно проведеної у тому числі повторно геодезії - акти комісії, покази свідків, пояснення відповідача та фото а.с.24, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані, хоча апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача),

- і тому у позивача у тому числі є обґрунтовані підстави вважати при вищевикладених обставинах можливим порушення відповідачем ОСОБА_2 її права власності на земельну ділянку відповідача і на майбутнє у тому числі, оскільки останній не визнає її право на частину належної їй земельної ділянки,про що свідчать його вищезазначені систематичнідії.

Проте, має місце презумпція правомірності вищезазначеного державного акту позивача ОСОБА_1 на її вищезазначену земельну ділянку та, відповідно, меж належної на праві власності позивачеві вищезазначеної земельної ділянки, винесених в натурі (на місцевості) в установленому законом порядку, яку відповідач та його представник у цій справі не спростували будь-якими належними, допустимими доказами.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Відповідач у цій справі будь-яких зустрічних позовних вимог до позивача, у тому числі щодо визнання недійсним її вищезазначеного державного акту на земельну ділянку повністю чи частково взагалі не заявляв. Також, відповідач та його представник не надали суду у матеріали цієї справи: - будь-яке рішення будь-якого іншого суду про визнання недійсним державного акту позивача на вищезазначену земельну ділянку повністю чи частково з будь-яких підстав; - чи матеріали будь-якої геодезії відповідної землевпорядної органіці у підтвердження своїх заперечень на підтвердження неналежності розташування будь-яких межових знаків та меж земельної ділянки позивача, раніше встановлених їй лише останнім часом двічі в установленому законом порядку вищезазначеною землевпорядною організацією, яка має на це відповідне право. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що перелік способів захисту цивільних прав, передбачений ч. 1 цієї статті не є вичерпним.

Відповідно до ст. 16 ч. 2 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений …законом чи судом у визначених законом випадках.

В силу вимог ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав…

В силу вимог ст. 5 ч. 2 ЦПК України …суд відповідно до викладеної в позові вимоги …особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, якій не суперечить закону.

Згідно із ст. 391 ЦК України (Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу вимог ст. 152 ч. 2 ЗК України (Способи захисту прав на земельні ділянки) власник земельної ділянки … може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою…

Також, за змістом ст. 386 ч. 2 ЦК України (Засади захисту права власності) власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Правову позицію про необхідність застосування цього принципу «jura novit curia» («суд знає закони») сформувала Велика Палата Верховного Суду в останній правовій позиції, викладеній у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, за змістом якої: принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи, а саме: обов`язки суду: - надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти, встановлені під час розгляду справи, та - визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує? спірні відносини та прийняти рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні ?правовідносини. «Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2023 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), позов ОСОБА_1 задовольнити; усунути перешкоди ОСОБА_1 , як власнику, в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони у тому числі на майбутнє ОСОБА_2 чіпати чи знищувати межові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці, що у тому числі узгоджується із вимогами ст. 5 ч. 2 ЦПК України (ефективний спосіб захисту прав позивача).

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України, в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах:

-відповідач ОСОБА_2 не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,

-з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у належному розмірі 2481,00 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву 992,40 грн. (а.с.1) + судовий збір за апеляційну скаргу у належному розмірі 1488,60 грн. (розрахунок: 992,40 грн. *150%/100%, доказ сплати на суму судового збору за апеляційну скаргу позивачем 1610,40 грн. - а.с. 104, зайво сплачений судовий збір складає 1610,40 грн. - 1488,60 грн.).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2023 рокуу цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як власнику, в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0173, шляхом заборони у тому числі на майбутнє ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) чіпати чи знищувати межові знаки, встановлені по кутах цієї ділянки, а також будь-яким чином перетинати межі цієї ділянки та знаходитись на цій ділянці.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 22.04.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.