Провадження № 2/643/714/24
10.04.2024 м. Харків
Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в особі представника адвоката Тімохова Олега Євгеновича до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач, від імені якої на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», діє адвокат Тімохов О.Є., звернулася до суду з позовом, до ОСОБА_2 , який у подальшому уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача 158 188,48 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 200 000,00 гривень в рахунок моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 гривень.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_3 04.03.2015 близько о 13-00 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Камрі», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , слідував по Салтівському шосе зі сторони вул. Академіка Павлова в сторону пр-та 50-річчя СРСР (нині пр-та Льва Ландау) у м.Харкові. У процесі руху ОСОБА_2 в порушення вимог п.п.1. 5, 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, перед поворотом ліворуч на пр-т 50-річчя СРСР (нині пр-т Льва Ландау), не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхавши на зустрічну смугу, не дав дорогу автомобілю «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку, прямо на сигнал світлофора і скоїв з ним зіткнення, у результаті чого пасажиру автомобіля «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №207-А/15 від 20.03.2015, заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого осколкового перелому зовнішнього мищелка великогомілкової кістки, закритий перелом V п`ясткової кістки. Посилалася, що згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №818/15 від 28.09.2015 в умовах місця пригоди водій автомобіля «Тойота Камрі» ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п.10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України. Порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, як про це зазначає позивач, своїми діями водій ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначила, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України захисником обвинуваченого ОСОБА_2 було заявлено клопотаннями про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а також закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2018 клопотання було задоволено, обвинувачений ОСОБА_2 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрито, у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов було залишено без розгляду та роз`яснено потерпілим право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди до ОСОБА_2 у порядку цивільного судочинства. Посилалася, що в результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди неправомірними діями ОСОБА_2 їй, ОСОБА_1 , було завдано матеріальної шкоди в сумі 54 890,30 гривень, яких вона понесла на лікування. Також вона зазнала матеріальної шкоди в сумі 103 298,18 гривень, яких вона понесла внаслідок пошкодження автомобіля «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який їй належить на праві спільної сумісної власності подружжя. Крім того, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 200 000,00 гривень та яка обґрунтовується тим, що вона внаслідок ДТП значний час відчувала біль та фізичні страждання, сильні душевні хвилювання, була вимушена тривалий час стаціонарно та амбулаторно лікуватися, не могла самостійно пересуватися, опікуватися своїми малолітніми дітьми, була вимушена винаймати послуги покоївки, відшукувати кошти на лікування. Внаслідок ДТП виникли психотравмуючі фактори, які потягли за собою негативні емоції та переживання, що призвело до погіршення психічного здоров`я, безсоння, відсутності апетиту, з`явилася дратівливість, страх. За вказаних обставин, просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальну шкоду в сумі 158 188,48 гривень, 200 000,00 гривень в рахунок моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 15 000,00 гривень.
Рух справи
Октябрський районний суд м. Полтави від 04 вересня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, передав на розгляд Московського районного суду м. Харкова.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 листопада 2023 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, ухвалив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 23 січня 2024 року закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Тімохов О.Є. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, через канцелярію суду 09 квітня 2024 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просить суд проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, у поданій заяві позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманими судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, беручи до уваги, що представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, відповідач належним чином та своєчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності сторін.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Згідно з ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2018 року, постановленою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_2 , 04 березня 2015 року близько о 13-00 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Камрі», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , слідував по Салтівському шосе зі сторони АДРЕСА_1 . У процесі руху ОСОБА_2 в порушення вимог п.п. 1.5, 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 16.6 «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч», перед поворотом ліворуч на пр-т 50-річчя СРСР (нині пр-т Льва Ландау) не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхавши на зустрічну смугу, не дав дорогу автомобілю «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку, прямо на зелений сигнал світлофора і скоїв з ним зіткнення, в результаті чого пасажиру автомобіля «Фольксваген Кадді» ОСОБА_1 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №207-А/15 від 20.03.2015, заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого осколкового перелому зовнішнього мищелка великогомілкової кістки, закритий перелом V п`ясткової кістки.
Вказаною вище ухвалою Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження закрито, у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу залишено без розгляду, роз`яснено останнім право звернення з позовом в порядку цивільного судочинства. Ухвала набрала законної сили 10 жовтня 2018 року.
Як убачається з медичної карти стаціонарного хворого №6414, заведеної стосовно хворого ОСОБА_1 Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, ОСОБА_1 у період з 04 березня 2015 року по 13 березня 2015 року проходила лікування у вказаному медичному закладі в першому травматологічному відділенні з діагнозом: закритий осколковий перелом зовнішнього мищелка великогомілкової кістки, закритий перелом V п`ясткової кістки.
Згідно з епікрізом з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №490, заведеної стосовно хворого ОСОБА_1 Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня», ОСОБА_1 у період з 29.01.2016 по 11.02.2016 проходила лікування у вказаному медичному закладі з діагнозом: посттравматичний остеоартроз лівого колінного суглоба ІІ стадії. Тендопатія «гусячої лапки» зліва. Такий, що зрісся зі зсувом перелом зовнішнього мищелка лівої великоберцової кістки, больовий симптом. Хворій проведено курс консервативної медикаментозної терапії та фізіотерапевтичного лікування: Вольтарен 3,0 1 р/с в/м №10; Омез по 1 кап. 2рр/с №10; компресс з димексидом на ділянку лівого колінного суглоба №10; нейрорубін 3,0 1 р/с в/м №10; Алфлутоп 1,0 1 р/с в/м №5; Династат 40 мг 1 р/с в/к на 200,0 фіз. Розчину №3; Актовегин 10,0 1 р/с в/к на 200,0 фіз. Розчину №10; Нікотинова кислота 1,01 р/с в/м №10; Електрофорез з лідокаїном на ділянку лівого колінного суглобу №10; ультразвук з маззю Дип Ріліф на ділянку лівого колінного суглобу №10; блок «гусячої лапки» з розчинами Дипроспана та Лідокаїна №1. Після виписки хворої з медичного закладу останній рекомендовано амбулаторне лікування в поліклініці за місцем проживання під наглядом лікаря травматолога; показано обмеження фізичних навантажень на 1 місяць; санаторно-курортне лікування (Хмельник); Структум 500 мг 2 р/с 3 місяці; фіксацію лівого колінного суглобу ортезом 3 місяці.
Як убачається з медичного картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , заведеної КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №6», після 04 березня 2015 року остання неодноразово зверталася до лікарів терапевта та травматолога зі скаргами на травму, отриману 04.03.2015 внаслідок ДТП, отримувала рекомендації лікарів щодо дотримання ортопедичного режиму та приймання лікарських препаратів.
Згідно з картою хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті), ОСОБА_1 з 04.05.2015 по 19.05.2015 проходила процедури УФФ у кількості 10 процедур, внаслідок наявного в неї діагнозу: закритий осколковий перелом зовнішнього мищелка великогомілкової кістки, закритий перелом V п`ясткової кістки.
Матеріалами справи знаходять своє підтвердження обставини того, що ОСОБА_1 неодноразово проходила ультразвукові дослідження, доплерографію, ультрозвукове сканування судин нижніх кінцівок, у зв`язку із наявною в неї травмою, отриманою 04.03.2015 внаслідок ДТП. Унаслідок пройдених досліджень отримувала рекомендації лікарів щодо проходження лікування лікарськими засобами, серед яких: Зіннат 500 мг; Сульфокамфокаїн 2 мл в/м; Мідокалм 1 мл в/м; Тайгерон 500 мг; Ереспал; Мовіназа 10 мг; Детралекс; Нейробіон; Дексаметазон; Еуфілін.
Позивачем надані докази щодо придбавання нею медичних препаратів для лікування травм, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.03.2015, придбавання милиць та компресійних колгот, загалом на підтверджену суму 51 506,08 гривень.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та, як наслідок, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача матеріальна шкода (вартість лікування) в сумі 51 506,08 гривень.
Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 половини вартості матеріальних збитків, завданих у результаті механічних ушкоджень належного їй та її чоловіку ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя автомобіля «Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_2 , 2008 року випуску в сумі 103 298,18 гривень, то суд зважає на таке.
Так, як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Caddi, червоного кольору, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , його власником з 07.08.2014 є ОСОБА_5 .
Разом з тим, доказів на підтвердження обставин того, що вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя, позивачем суду не надано. Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_5 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію є власником транспортного засобу Volkswagen Caddi, червоного кольору, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , не залучався позивачем до участі у даній справі.
Водночас, суд звертає увагу, що у даній справі суд не вирішує питання про визначення режиму майна - транспортного засобу Volkswagen Caddi, червоного кольору, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , позаяк суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України.
Відтак, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 103 298,18 гривень, - відсутні.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 02 жовтня 2018 року на підставі ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закрив провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків давності. Звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже суд дійшов висновку про те, що у позивача виникло право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 200 000,00 гривень, то вони підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_2 , що встановлено ухвалою суду про звільнення останнього від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав та яка набрала законної сили, суд виходить з того, що позивач унаслідок отриманих травм через винні дії відповідача, тривалий час не могла рухатися без застосування милиць, внаслідок отримання тілесних ушкоджень вона значний час відчувала біль та фізичні страждання, сильні душевні хвилювання, була вимушена тривалий час проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, не мала змоги самостійно пересуватися, опікуватися своїми малолітніми дітьми.
Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виникли психотравмуючі фактори, що потягли за собою негативні емоції та хвилювання, призвели до погіршення психічного здоров`я, безсоння, відсутності апетиту, дратівливості, страхів. Позивачка з вини відповідача була змушена докладати зусиль, щоб подолати вимушені зміни у її житті та відновити попередній стан та якість життя.
Крім того, суд зважає на те, що матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано доказів на підтвердження обставин того, що ОСОБА_2 здійснив будь-які дії на відшкодування спричиненої позивачці матеріальної та моральної шкоди, а тому зважає на те, що певного часу та психологічної напруги потребують дії позивачки, пов`язані з захистом її права на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.
Беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих обставинах, конкретні обставин по справі і наслідки, що наступили, поведінку відповідача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , виходячи з наведених вище обставин та, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці, слід визначити у розмірі 30 000,00 гривень.
Щодо судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За правилами п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відтак, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору належить покласти на відповідача.
Вирішуючи питання про розмір належного до сплати судового збору суд керується таким.
За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношення до ціни позову та у фіксованому розмірі. Положеннями п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем ОСОБА_1 позовну заяву було пред`явлено до суду 06 жовтня 2021 року. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270,00 гривень.
Виходячи з ціни позову 358 188,48 гривень, із врахуванням встановлених обмежень щодо сплати судового збору фізичними особами за подання позовної заяви майнового характеру не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сума судового збору, яку мала сплатити позивачка при пред`явленні зазначеного вище позову до суду, становить 11 350,00 гривень.
Інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з наведеного, та, ураховуючи вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу та встановити позивачу ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 247,259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , поданий в особі представника адвоката Тімохова Олега Євгеновича до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2582 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят два) гривень 13 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 24 квітня 2024 року на 08 годину 45 хвилин. Установити позивачу ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на професійну правничу допомогу п`ять днів після ухвалення рішення суду.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено та підписано 19 квітня 2024 року.
Суддя : Я.Ю. Семенова